Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ÎN STUP
S-a trezit?
Cred că da.
Bună, urâtelor. Aţi dormit bine ?
- Da. - 'Neaţa, mamă.
Nu uita să le uzi, bine ?
- Poftim. - Mulţumesc, scumpo.
Louise, trage naibii apa la toaletă!
Loulou?
Ţi-ai luat lucrurile pentru înot?
Costumul de baie, a doua grămadă.
Claire!
Grăbeşte-te, o să pierdem autobuzul.
Mamă, trebuie să vorbeşti cu tata despre Brazilia.
Nu ştiu dacă o să am timp.
Sunt ocupată. Casa asta e un dezastru.
Care e treaba cu tata?
Slujba mea de la restaurant nu va fi de ajuns.
Tată-l tău o s-o ajute.
Claire nu mânca aşa repede, e dezgustător.
- Lasă-mă în pace. - Sunt pregătită. Ce faci?
Oribil.
Pa, urâtelor. O zi bună.
- Pe mai târziu! - Pa!
Loulou!
Vrei să mergem la o îngheţată?
Am ore, mamă.
- Ce ore? - Mate, cred.
Ne interesează?
Haide la o îngheţată.
Haideţi, alinierea.
Crezi că poate avea copii?
Marion!
Ochii mei arată bine?
Nu, se vede.
Unde ai fost? Te aşteptăm de o oră!
Am fost la interviu la restaurant.
Nu am cu ce să îmbrac. Toate sunt vechi.
Asta e nasoală, prea mică...
E patetic, nu ? Nu am nimic.
Nimic!
Asta? Ajutor!
Va ajunge în curând şi nu am cu ce să mă îmbrac.
- Cine? - Un contabil.
Îl cunoşti pe tipul ăsta?
Mergem la spa în weekend. Ai grijă de Loulou.
- Am planuri. - Şi eu.
Atenţie! Unu, doi, trei!
- Mamă... - Unde sunt pantofii tăi buni?
- Nu pot fi deranjată. - Ăştia?
- Sau cei albi? - Nu, nu cei negri.
- Vrei să încerci asta? - Nu.
De ce nu?
Nu e bună. Tatăl tău mi-a dat-o.
Nu ştiu la ce s-a gândit.
Este o rochie obraznică.
- Ce zici de asta? - Nu te mai mişca.
- Potrivită pentru un contabil? - Nu prea...
Spune mai degrabă, "Micuţa casă din prerie".
- E feminină, nu? - Zici că eşti Heidi.
"Bună seara, Damien. Baie turcească sau jacuzzi?"
- Termină. - Nu munciţi?
- Mamă, uite... - Nu mai râdeţi.
- Ajutor! - Nu aşa se pune.
- Nu ştiu dacă-i va plăcea. - Lasă-mă să văd.
Cea aurie arăta bine...
Bine. În regulă, fetelor...
Mâncaţi lasagna, faceţi curat în sufragerie,
şi Loulou, nu te culca târziu.
Noapte bună, urâtelor.
Distracţie plăcută!
Ştii dansul cu mingea? - Hai, Marion!
Dansul cu mintea...
Iisuse!
Lionel Messi!
Alt stil.
Bravo, amice.
- Poţi să dai mai tare? - Cine se ocupă de boxe?
Bravo!
Radio Samir!
Bun venit la Radio Samir!
Mă bucur să te cunosc. E tare!
Transpirăm tare.
Vrei să te joci?
Scuze, trebuie să fac curăţenie.
Mă simt dur.
Uită-te la asta.
Când pleci în Brazilia?
La sfârşitul lui august.
Închide-o.
La naiba, Marion! Închide-o.
Uite, e tata cu noua lui gagică.
Iisuse!
Ce idiot.
Crezi că mama i-a văzut?
Cine e căţeaua asta?
E oribilă.
Trebuie să-i scrii lui tata.
Vreau să scoată fotografiile.
Nu vreau să le vadă Louise.
Vorbiţi despre mine?
Lou, nu mai asculta la uşă.
Nu a trebuit să ascult la uşă aseară.
Camera mea este lângă a ta.
Ce vei să spui cu asta?
Ce? Cu Samir?
- Nu pot să am intimitate aici? - Nu.
- Spune-mi. - M-a trezit...
Nu s-a întâmplat nimic. Era prea obosit şi a dormit pe canapea.
Poate la sfârşit, dar la început...
Eram chiar alături.
Marion, vrei să vorbesc despre ce s-a întâmplat la sfârşit?
Dormeam, fir-ar să fie.
Termină! Bine, bine!
Mamă.
- Ai ţigări? - Nu.
Dă-mi cârpa.
Haide, Lou, mişcă-te.
Iisuse, ce murdar e.
- Să golesc scrumiera? - Louise.
Leffe blondă?
Asta e pentru tine.
Poftim.
E uscată.
Vezi, Lou? Nu trebuie să uiţi.
- Mamă? - Da?
Pot să mă mut în camera lui Marion când pleacă în Brazilia?
Ai răbdare, nu a plecat încă.
Pot să fac şi eu asta?
Ce să faci?
Să-mi iau un an "sălbatic" când o să fiu mai mare.
Este un an sabatic, draga mea, nu sălbatic.
De ce mă întrebi?
Vrei să pleci şi tu?
Claire?
Lou?
Ne spălăm?
Nu se mai termină.
Nu se va termina niciodată.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, draga mea.
Mama a lăsat un bilet.
Ce scrie?
"M-am dus la spitalul St. Joseph aseară.
L-am sunat pe tatăl vostru şi i-am spus să-şi asume responsabilităţile.
Vine să aibă grijă de voi.
Divorţul poate să mai aştepte.
V-am dat mulţi pupici în timp ce dormeaţi.
Nu veniţi imediat să mă vedeţi. O să vă anunţ eu când.
Vă iubesc foarte mult."
A spus că nu se va mai întoarce vreodată la spital.
Ştiai că nu era adevărat.
Haide, e timpul pentru micul dejun.
A lăsat vreun ban?
Nu prea mult.
Vii?
Nu are ce căuta aici.
Poate să lase cardul în poştă şi gata.
Lou...
trebuie să fim pe aceeaşi lungime de undă
Apasă "play".
Nu, el are carapace, el este primul.
Ustură !
- Am o mulţime de monede. - Am luat un booster.
Tu ce ai?
Puterea mea.
Acesta este momentul decisiv?
Fetelor, eu sunt.
Deschideţi.
Fetelor...
Suntem aici, dar nu vrem să intri.
Nu ai treabă aici.
- Terminaţi cu prostiile. - Ne trebuie doar cardul tău bancar.
Sunt tatăl vostru. Am dreptul să vă văd.
- Vreau să văd ce faceţi. - Nu ai treabă aici.
Lou...
Deschide!
Lasă-mă!
Ce se întâmplă?
Poftim.
Nu am mai auzit de voi de ani de zile.
Şi ce?
Spune-mi...
ce sunt eu pentru voi? O bancă?
Asta sunt?
Haide.
Vino.
Ce planuri aveţi pentru vacanţă?
Marion se duce în Brazilia la sfârşitul verii.
Serios?
Nu ştiam.
Incredibil!
Voiai să pleci fără să-ţi iei rămas bun?
Chiar crezi că nu-mi pasă de voi?
Haide! Fă-ţi bagajele.
Plecăm.
Vă duc undeva.
- Vreau să fiu cu voi, dar nu aici. - Nu putem.
De ce?
Noua ta iubită va fi acolo?
Mama voastră v-a spus să vă purtaţi aşa?
Bine...
O să mă ocup de asta, nu-ţi face griji.
În regulă...
Pot să vin aici oricând vreţi.
Bine?
- Ce faci? - Plec.
Ăia nu sunt ai tăi.
Nu vreau să-ţi vină idei,
dar aş vrea să merg cu tine în Brazilia.
Nu ai nimic de spus?
Bună seara. Cine e asta?
- Sora mea. - Sora ta?
- Bună, soră. - Bună, doamnă.
Eu sunt Stéphane, apropo. Haide, mişcă-te.
- Pot să fac ce am făcut mai devreme. - Ţi-ar plăcea, nu?
Nu am chef.
Te porţi nebuneşte.
- O să trezeşti pe toată lumea. - Sora mea!
Sora. Vreau şi eu un mic sărut.
- Un pupic? - Nu de la tine.
Eu sunt Stéphane. Dacă vreodată...
Şi eu am acelaşi birou acasă.
Pa.
- Vreau şi eu unul. - Sora ta nu e distractivă.
Dacă vreodată... Nu ştiu dacă ţi-am spus, dar numele meu e Stéphane.
O seară bună. Pa.
- O seară bună. - Dispari.
E Stéphane?
Lou e aici, pentru numele lui Dumnezeu!
Stai aici. Dormim împreună.
Vrei să-l chem înapoi pentru o partidă în trei?
Dumnezeule, eşti scârboasă.
Eşti bine, mamă?
- Bea nişte apă. - Ce?
Bea nişte apă.
Nu te mai holba la mine cu ochii ăia bulbucaţi.
Du-te naibii!
Nasol.
Vorbeşte mai tare.
- Accentul. - Poftim?
Nu vei fi singură.
Claire va fi aici.
Dar Claire nu e alături. Nu voi mai auzi...
ţipete.
Nu mă vei mai auzi cântând dimineaţa.
Nu te voi mai auzi ţipând.
Poţi să te muţi în camera mea.
Pe bune?
Dar trebui să te muţi înaintea lui Claire.
Îţi sugerez să-ţi muţi nişte lucruri acum.
Aici? Să mă stabilesc deja?
Îţi las patul meu dublu.
Bună, scumpa mea fată.
- Îţi iau eu geanta. - Mersi.
Urâtele mele!
Mă bucur foarte mult să vă văd.
Sunteţi în formă?
Casa e curată?
Dă-mi aia, scumpo.
Claire, ţi-ai făcut patul. Incredibil!
Loulou, aproape.
Nu e rău. Puţin cam murdar, dar merge.
Bucătăria e perfectă.
Mă bucur că sunt aici.
Urâtelor,
am un anunţ important.
Mergem într-o excursie.
Noi patru. Departe de aici.
- Toate patru! - Unde mergem?
În America de Sud.
Vă explic. Am văzut un documentar despre Chile
şi mi-am adus aminte că am o prietenă din copilărie
care trăieşte acolo
şi care s-a căsătorit cu un tip din Santiago.
Pedro.
Deci avem un contact de încredere acolo.
Aşa, Marion, te poţi duce în Brazilia de acolo.
Plec peste trei săptămâni.
Nu contează. Anulează-ţi biletul. Îţi dau eu banii.
De ce să nu începem o nouă viaţă? Haideţi să ne răsfăţăm.
Şi...
o luăm de la început...
Vom...
descoperi o nouă viaţă, oameni noi,
o limbă nouă.
- Cât timp? - Şase luni.
Nu ne vom plictisi. Sunt multe de făcut.
Da, dar dacă vrem să ne întoarcem?
Stăm şase luni şi mai vedem după aceea.
Cu ce plătim?
Vindem apartamentul ăsta vechi.
Nu o să-l ţineam toată viaţa.
- De ce râzi? - Pentru că eşti...
Nu, e grozav.
Poftim reţeta mea. Îmi iei tu medicamentele?
Chiar cred că excursia asta ne va face bine.
Delirează, nu?
Se va calma.
- Stai, nu te mişca. - Ce?
Rahat.
Când îi spun că nu merg?
Uită-te la feţele de perne. Nu e bine.
Sunt urâte.
Astea nu sunt apartamente.
- Ba da sunt. - Am văzut unul ieri. Nu-l găsesc.
O casă frumoasă cu o bougainvillea în faţă.
E în Santiago, chiar în faţa orfelinatului.
Nu mânca prea mult, scumpo.
Uită-te la sora ta.
Orfelinatul va fi grozav cu toţii copiii ăia.
Nu te plictiseşti niciodată, nu ai timp să gândeşti.
Uită-te la asta.
O terasă cu vedere la mare. E grozav!
- Şi piscină. - Da.
Ce se întâmplă?
Tu ar trebui să răspunzi la întrebarea asta.
Ai fi putut să le spui că plecăm.
Nu e bine să minţi.
Sau mă iei de proastă?
Tu, cheam-o pe sora ta. Cea care nu e niciodată aici.
Spune-i să se întoarcă aici.
Plantele sunt superbe, nu? Crezi că sunt moarte, dar nu.
Au mereu o a doua viaţă.
Sunt mult mai puternice decât noi.
Chiar când crezi că nu a mai rămas nimic,
micile rădăcini de sub pământ se unesc,
se forţează
şi încep din nou să crească. Nebunie, nu?
Ce se va întâmpla cu toate astea după ce plecăm?
Vezi?
Am aruncat totul.
Şocată?
Mă simt uşoară ca un fulg.
Vreau să golim camerele voastre în weekend.
Sun-o pe Claire. I-am spus de multe ori.
Marion! Trezeşte-te. Plecăm.
Voi cumpăra biletele.
Nu sta acolo.
Nu sta acolo degeaba.
Trebuie să vorbeşti cu Claire. Este plecată în weekend.
- Ce faci? - Adu nişte saci de gunoi.
Scoate toate astea naibii de aici!
Poate atunci va înţelege că plecăm!
- Încetează! - Ce crede?
Suntem o familia. A uitat asta?
Iar eu? Ce sunt eu pentru ea?
Haide, trebuie să scăpăm de toate astea.
Bagă-le în saci. Nu vreau să le mai văd.
Nici măcar un singur lucru!
Le ducem pe toate în beci.
Claire se va întoarce.
- Nu se simte bine acum. - Încetează!
Nu o mai apăra tot timpul.
De câte ori ţi-am spus s-o suni?
Iar tu eşti la fel.
Îmi dau seama că-mi ascunzi ceva.
Haide.
Ajută-mă.
Deschide naibii uşa!
Deschide!
Ai înnebunit!
- Tu cine dracu' eşti? - Mă bucur de cunoştinţă.
- Asta sunt lucrurile tale? - Da.
Dispari! Ieşi afară!
- Afară! - Bine.
Ne vedem data viitoare.
Ştii ce se întâmplă în timp ce tu te faci praf?
Nu-mi pasă. Ai înţeles?
Nu-mi pasă. Vezi ce a făcut cu lucrurile mele?
Sărmana soră nu a putut s-o protejeze pe mama ei.
- Te voi proteja eu. - Dă-te de pe mine!
O să plângi?
- Ce faci? - Ce pare că fac?
Plec. Nu vreau să vă mai văd.
Dă-mi drumul. Lasă-mă în pace, fir-ar să fie!
La naiba!
Îmi pare rău.
Te implor.
Ne sufocăm.
Ne sufocăm, Marion.
Nu a mai rămas nimic.
Trebuie să facem nişte cumpărături.
- Spune-i lui Claire să facă. - Nu răspunde.
Deschide fereastra. Miroase a fum.
Deschide-o tu.
Ai două mâini.
La naiba!
Asta e mizeria ta. Eu fac curăţenie.
Eu strâng după tine de 20 de ani.
Da, sigur.
La naiba!
Dispari, mă descurc.
Pleacă!
E în regulă, nu e adâncă.
Ţine apăsat.
Şi tu ai avut o noapte proastă?
Vrei să-mi vorbeşti despre asta?
Ce naiba e cu tine, Marion?
Care e problema ta?
Nu vrei să ne distrăm?
- Nu îmi pasă de asta. - Atunci ce e?
Trebuie să vorbeşti cu Claire. Şi-o trage cu toţi.
Dar tu eşti în controlul vieţii tale, nu?
Cu mica ta slujbă.
M-am săturat să am grijă de tine tot timpul.
În plus, cui îi pasă? Plecăm.
Haide.
Facem bagajele.
Poţi să deschizi, te rog?
Mama ta a fost transferată la secţie din centru.
A devenit violentă când sora ta a refuzat să treacă de controlul de securitate.
Deci a fost reţinută. Asta e procedura.
Ce naiba se întâmplă, Marion?
Ce? Vrei să pleci? Toate patru?
Mama ta s-a mai comportat aşa?
Asta e întrebarea!
- El a spus tot. - Nu vezi ce se întâmplă?
- Ea nu înţelege. - Vorbesc cu ea.
Uneori e fragilă.
Nu e fragilă, Marion. E bolnavă.
Este altceva. Are nevoie de ajutor.
- Tu trebuie să fii Claire. - Da.
Tatăl tău putea depune plângere pentru tentativă de răpire, dar nu o face.
Dacă se calmează, va ieşi mâine.
Louise stă cu mine.
Am terminat?
- Putem să plecăm? - Da.
- Domnule! - Ascultă-mă
Domnule, te rog. Lasă-mă!
De ce nu mi-ai spus?
Îmi pare rău, doamnă.
Marion!
Scuze, e vina mea.
Nu spune asta.
Haide, du-te.
Unde e Louise?
Tata o va aduce mâine.
Îşi face griji. Ar trebui să-l suni.
- Pun asta aici? - Da!
Îţi pun unt.
- Aşa. - Apoi torn?
Haide.
Perfect.
Frumoase şi rotunde, nu ca pătratele tale.
Nu prea gros.
Aşa e bine?
Nu, nu, jur...
Haide, Lou!
Nu!
Gastronomia moleculară e prea elegantă pentru mine.
- Eu sunt mai intuitivă. - Da.
Începem cu ceva delicios.
Ţi-am pregătit masa.
Tot ce-ţi place.
Totul alb şi galben, culorile tale triste.
Vii?
Mamă, tu primeşti o clătită ţestoasă.
Fetelor...
mulţumesc.
Vrei?
Nu, mersi.
Nu ai gustat.
Poftim. Spune-mi ce crezi.
Nu putem să avem încredere în tine să cântăreşti chestii.
Aşa fac eu lucrurile.
- E bună. - Marion?
Stai să gust.
-Ne rea. - Haide!
Îi place.
E a făcut reţeta simplă. Clătite cu ciocolată.
Vă amintiţi vacanţa din Creta?
Tu aveai patru ani, Louise.
Am fost toţi cinci acolo.
Îmi aduc aminte că într-o zi mergeam pe nişte pietre
ca să ajungem la un mic pârâu,
şi deşi aveam grijă,
erai foarte entuziasmată, Loulou,
şi ai călcat greşit şi ai căzut.
Ai plâns mult.
Ai spus că te durea umărul.
Apoi te-ai calmat.
În săptămâna următoare...
ai spus de câteva ori că te dura mâna.
Am spus că te alinţi.
Mai târziu...
acasă, încă te plângeai.
Aşa că te-am sus să-ţi facem o radiografie.
Aveai clavicula ruptă.
Ai stat aşa toată săptămâna.
Plângându-te doar din când în când.
Nu ştiu dacă...
dacă vă daţi seama...
dar voi sunteţi nişte stânci.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA