Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
К О Ш Е Р Ъ Т
Будна ли е?
Мисля, че да.
Добро утро, грозници. Добре ли спахте?
Да. - Добро утро, мамо.
Не забравяй да ги полееш.
Заповядай. - Благодаря, миличка.
Луиз, пускай водата в тоалетната!
Лулу?
Взе ли си нещата за плуване?
Банският ти е на втората купчина.
Клер!
Размърдай се! Ще изпуснем автобуса.
Мамо, трябва да говориш с татко за Бразилия.
Надали ще имам време.
Имам работа, а и в апартамента цари хаос.
Какво е това за татко? - Работата ми в ресторанта не стига.
Баща ви ще й помогне.
Клер, не яж толкова бързо. Отвратително е.
Остави ме. - Готова съм, какво правите?
Отвратително!
Чао, грозници. Хубав ден. - Целувки.
Лулу!
Искаш ли да отидем за сладолед?
На училище съм, мамо.
Какви часове имаш? - По математика.
На кого му пука?
Хайде! Да хапнем по един сладолед.
Всички да се строят в една редица.
Мислиш ли, че не може да има деца?
Марион.
Очите ми добре ли са?
Не, личи си.
Къде бяхте? Чакаме ви от един час.
Имах интервю за работата в ресторанта.
Нямам какво да облека! Има само стари парцали.
Това изглежда кичозно, а това е много малко.
А това не струва. Нямам какво да облека.
Нищо. Вижте това! Помогнете ми.
Скоро ще дойде. Какво да облека?
Кой ще дойде? - Един счетоводител.
Ти познаваш ли го?
Отиваме на спа за уикенда. Грижете се за Лулу.
Имам планове. - Аз също.
Внимателно. Едно, две, три.
Мамо... - Нямаш ли други обувки?
Мързи ме да ги обуя. - Ами тези?
Или белите. - Не.
Облечи я. - Не искам.
Защо? - Грозна е и е от баща ти.
Защо ми е купил толкова грозно нещо?
Рокля като за проститутка.
Така добре ли е? - Стой мирно.
Подходяща ли е за счетоводител? - Не, не е.
Като извадена от "Малка къща в прерията" е.
Изглеждам женствена. - Приличаш на Хайди.
"Здравей, Дамиен.
Какво предпочиташ - турска баня или джакузи?"
Престани. - Не става ли?
Мамо, престани. - Не се смей.
Помогни ми. - Не се слага така.
Надали ще му хареса. - Дай да видя.
Златистата беше хубава.
Добре, момичета. Чуйте.
Изяжте си лазанята, почистете всекидневната,
а Лулу да си легне навреме.
Лека вечер, грозници.
Хубава вечер.
Знаете ли танца с топката? - Давай, Марион.
Танцът с топката.
По дяволите.
Лионел Меси!
Различен стил!
Точно така, господине!
Ще усилиш ли? - При кого е колонката?
Точно така!
Радио "Самир".
Добре дошли в радио "Самир".
Радвам се да ви видя. Стана горещо!
Разгорещих се. Ще играеш ли?
Предизвикваш ли ме?
Извинявай, трябва да поразчистя.
Тежко ми е.
Виж това.
Кога заминаваш за Бразилия?
В края на август.
Добре.
Затвори го.
По дяволите, Марион! Затвори!
Виж. Татко с новото си гадже.
По дяволите.
Какъв глупак!
Дали мама ги е видяла?
Коя е тази кучка?
Отвратителна е.
Трябва да пишеш на татко.
Искам да изтрие снимката.
Не искам Луиз да я вижда.
За мен ли говорите?
Лу, престани да подслушваш.
Тази нощ не беше нужно да подслушвам.
Не забравяй, че стаите ни са една до друга.
Какво значи това? Какво? Със Самир ли?
Нямам ли право на личен живот? - Не.
Разкажи ми. - Както си спях, бях събудена.
Нищо не е станало. Беше много изморен и заспа на дивана.
Може би накрая, но в началото...
Аз бях в съседната стая.
Марион, да разкажа ли края?
Разкарай се, бях заспала.
Спри. Стига! Стига!
Мамо?
Да, погледни в чекмеджето.
Имаш ли цигари? - Не.
Подай ми кърпата.
Лу, размърдай се.
По дяволите, гадно е.
Изпразни ли пепелника? - Луиз?
Светла бира.
Това е за вас.
Заповядайте.
Изсъхнало е.
Не трябва да забравяш.
Мамо? - Да.
Може ли да взема стаята на Марион, когато замине?
Почакай поне да замине!
Може ли и аз да го направя?
Кое?
Да си взема година плачивка, когато порасна.
Не е "плачивка", а "почивка".
Защо питаш?
И ти ли искаш да си тръгнеш?
Клер?
Лу?
Ела да те измием.
Няма край.
Никога няма да свърши.
Съжалявам.
Съжалявам, миличка.
Мама е оставила бележка.
Какво пише?
"През нощта отидох в болница "Сен Жозеф".
Обадих се на баща ви и му казах да поеме отговорност за вас.
Ще дойде, за да се грижи за вас.
Разводът може да почака.
Целунах ви, докато спите.
Не идвайте веднага на свиждане. Ще ви кажа кога.
Много ви обичам."
Беше казала, че никога няма да се върне в болницата.
Знаеше, че не е вярно.
Хайде, да закусим.
Оставила ли ни е пари? - Не много.
Идваш ли?
Той няма работа тук.
Да си пусне банковата карта в пощенската кутия и да си тръгва.
Лу.
Трябва да имаме обединена позиция.
Пускай играта.
Недей, той има черупка. Първи е.
Леле, това боли.
Имам много монети. - Имам бустер.
Какво имаш?
Сила.
Това ли е моментът на истината?
Момичета, аз съм.
Отворете.
Момичета...
Тук сме, но не искаме да влизаш.
Нямаш работа тук.
Стига глупости. - Трябва ни само картата ти.
Ваш баща съм, имам право да ви видя, да знам как сте.
Нямаш работа тук. - Лу.
Отворете!
Пусни ме.
Какъв е този цирк?
Ето.
От четири месеца нямам новини от вас.
Е, и?
Кажи ми...
Какво съм аз за теб? Само една банка ли?
Това ли съм?
Хайде.
Ела тук.
Какво ще правите през ваканцията?
Марион ще замине за Бразилия в края на лятото.
Така ли?
Не знаех.
Невероятно!
Нямаше ли да се сбогуваш, преди да си тръгнеш?
Наистина ли мислиш, че не ми пука за вас?
Хайде! Стегни си багажа.
Тръгваме.
Ще ви заведа на едно място.
Ще сме заедно, но не тук. - Не, не можем.
Защо не?
Новата ти жена с нас ли ще е?
Майка ви ли ви подучи да се държите така?
Добре.
Ще се погрижа. Не се тревожи.
Е...
Ще дойда, когато пожелаете.
Ясно?
Какво правиш? - Излизам.
Това не е твое.
Не искам да си въобразяваш нещо,
но искам да замина с теб за Бразилия.
Нищо ли няма да кажеш?
По дяволите! Добър вечер. Коя е тя?
Сестра ми. - Сестра ти ли?
Добър вечер, сестра. - Добър вечер, госпожо.
Аз съм Стефан. Хайде, влизай навътре.
Ще направя каквото направих по-рано. - Иска ти се, а?
Сега нямам желание.
Вършиш само глупости.
Ще събудиш всички. - О, сестричке...
О, сестричката. И аз искам целувка.
Искаш ли целувка? - Не от теб.
Аз съм Стефан, ако се наложи...
Имам същото бюро вкъщи.
Довиждане.
И аз искам. - Сестра ти не е забавна.
И ако се наложи... Не помня дали казах, но се казвам Стефан.
Приятна вечер. Довиждане.
Приятна вечер. - Разкарай се.
Стефан ли е?
Лу е тук, по дяволите!
Стой тук. Хайде да спим заедно.
Искаш ли да го повикам за тройка?
Отвратителна си.
Добре ли си, мамо?
Пий вода.
Стига си ме зяпала с тези огромни очи.
Майната ти.
Глупаво е.
Говори по-високо.
Ударението. - Какво?
Няма да си съвсем сама.
Клер ще остане тук.
Клер не е в съседната стая, вече няма да слушам...
... викове.
А ти няма да слушаш сутрешното ми разпяване.
Вече няма да те слушам как викаш.
Ще вземеш моята стая.
Наистина ли?
Но трябва да изпревариш Клер.
Предлагам ти отсега да преместим някои от нещата ти.
Тук ли? За да имам преднина ли?
Ще ти оставя двойното си легло.
Здравей, милото ми момиче.
Ще ти взема багажа. - Благодаря.
Е, грозници... Радвам се да ви видя.
Добре ли сте?
Да видим. Подреден ли е апартаментът?
Дай ми това, миличка.
Клер, не може да бъде! Оправила си си леглото.
Лулу, почти.
Не е зле. Малко е мръсно, но е добре.
Кухнята е идеална!
Радвам се, че съм тук.
Е, грозници,
имам важна новина.
Ще заминем на пътешествие.
Четирите ще заминем далеч оттук.
И четирите! - Къде ще отидем?
В Южна Америка!
Ще ти обясня. Гледах документален филм за Чили.
Тогава се сетих, че една приятелка от детството
се премести там и се омъжи за чилиец от Сантяго.
Казва се Педро. Имаме доверен контакт там.
Така Марион може да замине оттам за Бразилия.
Заминавам след три седмици.
Нищо, ще анулираш билета си. Ще ти дам парите за него.
Затова реших, че можем
да си подарим едно ново начало.
И...
Ще започнем начисто.
Ще започнем...
Ще открием друг начин на живот, нови хора, различен език.
За колко време? - За шест месеца.
Няма да ни е скучно, има много неща за правене.
Е, ако искате, може и да се приберем.
Да прекараме шест месеца там, и ще видим.
Не можем да си го позволим. - Ще продадем прашния апартамент.
Няма да го държим за цял живот.
Защо се смееш? - Ти си...
Супер е.
Това е рецептата ми. Ще отидеш ли до аптеката?
Мисля, че това пътуване ще ни се отрази добре.
Прекалява, но ще стъпи пак на земята, нали?
Почакай, не мърдай. - Какво?
По дяволите.
Наведи се назад.
Кога да й кажа, че няма да замина?
Виж калъфките за възглавници. Не си отиват.
Грозни са.
Това не са апартаменти.
Напротив. - Не намирам този от снощи.
Сладка малка къща с храст бугенвилея отпред.
В Сантяго е, точно пред дома за сираци.
Не прекалявай с яденето.
Виж сестра си.
До сиропиталището ще е супер с всички онези деца.
Няма да ни е скучно, няма да имаме време да мислим за това.
Виж това.
Тераса с гледка към морето. Прекрасно.
Има и басейн. - Да.
Какво става?
Теб трябва да попитаме.
Не е хубаво, че не си му казала, че заминаваме.
Не е хубаво да лъжеш.
Или ме вземаш за глупачка?
Повикай сестра си. Онази, която вечно я няма.
Кажи й да дойде тук.
Растенията са страхотни.
Мислим, че са умрели, но не са.
Винаги имат резервен живот.
Много по-издръжливи са от нас.
Когато си мислиш, че това е краят,
малките коренчета в пръстта се съвземат,
събират сили
и поникват отново. Не е ли щуро?
Какво ще правим с градината, след като заминем?
Видя ли?
Изхвърлихме всичко.
Шокирана ли си?
Аз се чувствам лека като перце.
Този уикенд ще изчистя стаите ви.
Обади се на Клер. Хиляда пъти я помолих.
Марион, събуди се! Махаме се.
Купих билети.
Помогни ни. Недей просто да стоиш там.
Говори с Клер. Замина с приятели за уикенда.
Какво правиш? - Донеси ми чували.
Ще разкараме всичко това! - Стига!
Може би тогава ще разбере, че си тръгваме!
Престани. - Какво си мисли?
Ние сме семейство! Забравила ли е?
Ами аз? Какво съм аз за нея?
Хайде, да разкараме всичко това.
Не искам да виждам нищо от това. Разкарай ги.
Не искам нищо да виждам.
Ще занесем всичко в мазето.
Клер ще се върне.
Просто сега не е добре. - Стига!
Престани постоянно да я защитаваш!
Колко пъти ти казах да й се обадиш?
Ти си същата.
Ясно е, че криете нещо.
Ела насам.
Помогни ми.
Отвори ми, по дяволите!
Отвори!
Да не си откачила?
Ти кой си, по дяволите? - Приятно ми е.
Това твое ли е? - Да.
Разкарай се. Вън!
Вън! - Добре.
До скоро. - Чао.
Знаеш ли какво става, докато ти се наливаш?
Изобщо не ми пука. Не го ли схвана?
Изобщо! Видя ли какво е направила с нещата ми?
Горкичката ми сестричка не успя да защити мамчето.
Аз ще те защитавам. - Пусни ме!
Ще заплачеш ли?
Какво правиш? - Не виждаш ли?
Тръгвам си. Не искам да ви виждам повече.
Пусни ме! Остави ме да си тръгна!
По дяволите!
Съжалявам!
Умолявам те...
Задушаваме се.
Нямаме въздух, Марион.
Няма нищо.
Трябва да напазаруваме.
Помоли Клер да го направи. - Тя не вдига.
Отвори прозореца. Смърди на цигари.
Направи го ти.
Нали имаш ръце?
По дяволите!
Не виждаш ли, че оправям твоята бъркотия?
А аз оправям твоята вече 20 г.
Точно така!
По дяволите!
Махни се.
Разкарай се!
Спокойно, не е дълбока.
Готово. Задръж така.
И ти ли прекара зле нощта?
Искаш ли да ми разкажеш?
По дяволите! Какво ти става?
Какъв ти е проблемът?
Не може ли да купонясваме вече?
Не ми пука за това. - Тогава какво има?
Трябва да говориш с Клер. Пропилява си живота.
Ти да не би да не пропиляваш своя?
С изключение на жалката си работа?
Писна ми постоянно да се грижа за вас.
Пък и на кого му пука, след като ще си тръгнем?
Ела.
Да си стегнем багажа.
Би ли отворил?
Майка ви е прехвърлена в централното полицейско управление.
Имала е изблик на агресия, когато сестра ви
е отказала да мине проверка.
Задържана е. Такъв е протоколът.
Какво става, по дяволите?
Какво? Искахте да заминете четирите ли?
Имало ли е подобни инциденти с майка ви?
Какъв въпрос!
Той ви каза всичко. - Не виждаш ли какво става?
Тя не разбира ситуацията! - Говоря с дъщеря ви.
Понякога е чувствителна.
Марион, тя не е чувствителна. Болна е.
Различно е. Има нужда от помощ.
Вие сигурно сте Клер. - Да.
Баща ви няма да подаде жалба за опит за отвличане.
Ако е спокойна, утре ще излезе.
Луиз ще остане при мен.
Това ли е?
Може ли да си вървим? - Да.
Господине! - Пусни ме!
Господине, ако обичате! - Пусни ме!
Защо не ми каза нищо?
Извинете ме, госпожо.
Марион!
Съжалявам, вината е моя.
Не го казвай.
Хайде, тръгвай.
Къде е Луиз?
Татко ще я доведе утре.
Притеснен е. Трябва да му се обадиш.
Тук ли да я сложа? - О, да.
Ще сложа масло и ще ги сервираш.
Ето така. - А после да изсипя ли?
Давай.
Перфектно.
Ще ги направя кръгли, твоите са като квадрати.
Не ги прави много дебели.
Така добре ли е?
Не, не, недей. Хайде, стига!
Давай, Лу!
Не!
Аз съм тази, която готви. Значи имам право.
Такова е правилото!
Молекулярната кухня изисква твърде много прецизност.
Аз действам по усет.
Да.
Ще започнем с нещо много вкусно.
Направихме ти късна закуска.
Има всичко, което обичаш.
Избрахме жълто-бяла гама - любимите ти цветове, когато си тъжна.
Ще седнеш ли?
Мамо, за теб е палачинката костенурка.
Момичета...
Благодаря.
Искаш ли?
Не, благодаря.
Не си го опитала.
Ето. Кажете какво мислите.
Не може да ти се има вяра за дозировката.
Така готвя най-вкусно.
Вкусно е. - Марион.
Сега ще опитам.
Не е зле. - Да...
Виж, харесва й.
Направи ги по най-лесната рецепта.
Помните ли пътешествието ни до Крит?
Луиз, ти беше на четири.
Бяхме заминали петимата.
Един ден се разхождахме по камъните.
Трябваше да стигнем до едно заливче.
Бяхме много внимателни,
но Лулу беше много развълнувана.
Стъпи на нестабилен камък и падна.
Толкова много плака.
Казваше, че те боли рамото.
После се успокои.
А седмицата след това...
... от време на време казваше, че те боли ръката.
Отговаряхме, че си втълпяваш.
А после...
... когато се прибрахме, ти отново се оплака.
Заведохме те на скенер.
Беше си счупила ключицата.
Беше стояла така цяла седмица.
Само от време на време се оплакваше, че те боли.
Не знам дали...
... си давате сметка...
... но вие сте като скали.
Превод ВЕЛИНА ТЕРЗИЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО