EN NETFLIX-SERIE
BASERAT PÅ ROMANEN JURASSIC PARK AV MICHAEL CRICHTON
Okej, så…
Definitivt inte Costa Rica.
Det ser mer ut som… Australien?
Så långt kan vi inte ha åkt. Eller hur?
-Kenji, vad gör du? -Ser till att vi inte är döda.
Om vi är döda är vi spöken och då
kan jag gå igenom dig.
-Vi är inte döda! -Nu vet du. Varsågod.
Så vi vet var vi inte är. Har ni nån aning om var vi är?
Nej. Bara att vi är strandsatta. Och ensamma. Igen.
Vi måste bara utvärdera situationen.
Hörni! Titta där!
Där borta. Det är nåt som glänser!
Jag ser det! Det ser ut som att solen blänker på nån sorts metallgrej.
Metall kan betyda att nån har gjort den.
Vi måste kolla upp det.
Vänta. Vill du gå över en brännhet öken
för att du såg nåt glänsande?
-Vi vet inte vad som finns där ute. -Åh, mina kära rädda barn.
Vi är inte i "Costa Rica" och vi vet inte "var vi är".
Och vi har "inget hopp".
Vi visste inte hur man överlevde på Nublar, men det gjorde vi.
Genom ren vilja, beslutsamhet och lagarbete.
Det finns inte ens dinosaurier här! Logiskt sett borde det vara lättare här.
Så låt oss gå ut och överleva!
-Varför inte? -Vi kan försöka.
Bra sagt, Ben.
Det här stället är konstigt. Det är som en annan planet.
Vi blev kanske bortförda av utomjordingar.
-Det låter verkligen rimligt. -Nej, det…
Nej, det vore dumt. Glöm det. Va? Nej, du kan vara tyst.
Inte nog med dinosaurier, nu har vi även spolats upp på en öde ö.
Det är åtminstone en fin dag.
Det finns åtminstone inga myggor här.
Ja. Vi blir åtminstone inte torterade i evighet av vampyrer!
Jag har en! Det är åtminstone som stranden, fast utan hav.
-Den var bra! -Den behöver fler vampyrer.
Vi blir åtminstone inte torterade av demoner i en eldgrop.
Är du säker på det?
Hörni?
-En sandstorm? -Vad ska vi göra?
Vi måste ta skydd!
Vi sprang alltid ifrån de odrägliga stormarna på Nublar! Spring!
-Nej! -Nej.
-Hallå? -Hörni? Var är ni?
-Var är alla? -Kenji!
-Åh, Darius! -Ben!
-Yaz? -Sammy! Du är okej!
Vänta! Var är Kenji och Brooklynn?
-Kenji? -Brooklynn?
Hallå! Darius.
-Hörni? -Hallå!
Ben? Sammy?
Brooklynn? Kenji? Var är ni?
-Brooklynn! -Kenji?
Brooklynn?
Brooklynn? Kenji?
Se upp!
Tack.
Det är hennes jacka!
Hon måste vara här.
Nu måste vi bara…
Hitta dem.
-Hallå! -Hörni?
Sammy? Hallå!
Sammy? Yaz? Nån?
Var är ni?
Hjälp!
Är du okej?
-Det är inget. -Få se.
-Okej, allt är bra nu! -Sak samma, tuffing.
Vad är det här för ställe?
-Kenji. -Hej. Läget?
Hör du? Det där ljudet. Vad är det?
Är det vattenledningar? Det går inte ihop.
Hur kan det vara vattenledningar här?
Vart tar vattnet vägen?
Jag vet inte. Men de kanske leder till en utgång?
Hitåt.
Visst, varför inte? Du är ju den smarta…
-"Den smarta"? -Personen. Den smarta personen.
Jag önskar att nån annan var här och hörde dig säga det.
Brooklynn? Kenji? Var är ni?
Det känns hemskt att säga, men borde vi stanna för natten?
Nej, vi måste fortsätta!
Vi kan hitta en öppning om vi letar…
Vi har inte tid med det!
Titta, marken sluttar nedåt.
Vi tar oss runt och hittar en annan väg in.
Förlåt. Jag…
Titta där! Det är säkert en väg ut!
Kenji! Kom hit och lyft upp mig.
Kenji?
Är du okej?
Ja.
-Kenji! -Ja?
-Kenji! -Jag är okej.
Så där. Det var väl inte så svårt?
-Jag får allt att se lätt ut. -Kom igen.
Nej!
-Allt är mitt fel. -Hördu. Åtminstone…
-Är det ditt bästa "åtminstone"? -Mesigt.
-Kenji! -Brooklynn!
Hörni!
Ja! Starka Kenji knuffade undan ett helt stenblock.
Det var lätt. Ingen stor grej.
Tar inte Kenji åt sig äran för nåt coolt han gjort?
Och vi har fler glada nyheter!
-Ja! -Ja!
Jag har aldrig varit så törstig!
Det konstiga är att vi hörde vattenledningar i grottorna.
Nån har byggt det här.
-Varför då? -Och var är de nu?
Jag vet inte, men om vi hittar den glänsande saken kanske vi får svar.
Hallå! Hörni, kolla här.
De är precis som bärbuskarna på Nublar. Samma blad och allt!
Vatten och mat? Är det våra födelsedagar?
Eller hur?
Ät dem inte! Sluta!
Ben, vad gör du?
Tänk om jag bara tror att de är som de på Nublar,
men att de är giftiga?
Tänk om jag har fel?
Okej.
Allt ordnar sig när vi hittar den glänsande saken.
Okej, det kan inte vara långt kvar nu.
Vi försöker hitta den innan solen går ner.
Toppen. Då har vi tio sekunder på oss.
Kom igen. Vi måste sticka!
Där är den!
En metallrektangel? Var det allt?
Det finns kanske mer!
Det finns även… djurben.
Det kan ha dött av naturliga orsaker.
Ja. Inget jätteplus.
Inga människor. Ingen hjälp.
Bara… frågor.
Ben? Vad är det?
Hörni.
Hörni!
-Vad är det? -Det är nåt där ute.
-Vad händer? -Jag hörde ett ljud.
Är du säker, Ben?
Det är kanske som igår, med bären.
Jag är säker. Åtminstone… tror jag det.
-Vad är det? -En sabeltandad tiger.
-Jag sa ju att vi har rest i tiden. -Tyst, Kenji.
Vad ska vi göra?
-Hallå! Tandis! Hitåt! -Nej, Ben!
Nej!
-Nej, Ben! -Va?
Ben, nej!
Kenji?
Okej.
Ben, stick härifrån!
-Spring! -Ja.
Nu då?
Jag hade ingen plan förutom att komma undan tänderna!
Nästan. Nu!
-Hallå! -Försvinn!
Här borta!
-Ja! -Okej!
Idioter! Hur tänkte ni?
"Tänkte"? Det gjorde vi inte.
-Ben, vad är det? -Det är bara det att…
Jag kämpade hårt för att inte vara "rädda Ben".
Utanför Nublar är jag tillbaka på ruta ett.
Rädd för bären. Rädd för tigern.
Det är därför vi alla lever nu. Om du inte hade varnat oss…
"Rädda Ben" duger åtminstone till nåt.
Hallå! Ömkliga grabben, du hoppade också in i en grotta med en tiger
så att den skulle sluta jaga oss.
Sabeltandad tiger! Helt sjukt.
Du är kanske inte orädd, men du är inte rädda Ben från lägret heller.
Nu är du kanske äntligen bara… Ben!
-Det låter bra. -Och jag är bara Kenji, den modiga.
Det gör mig till bara Brooklynn, den smarta.
Visst, Kenj?
-Vad gör vi nu? -Nu gör vi det enda vi kan göra.
Fortsätta framåt.
Se upp för sabeltandade tigrar, sandstormar
och allt annat som det här stället har planerat för oss.
-Vi har åtminstone varandra. -Det är det bästa "åtminstone" hittills.
-Det är för tyst. -Vi är varma, törstiga,
mitt ute i ingenstans
och kanske omgivna av vem vet vad, men det är ditt klagomål?
Ja. För vi kan åtminstone göra nåt åt det.
Vad i…
Vad är det?
Kenji, är du okej?
Undertexter: Emilie Johansson