SERIÁL NETFLIX
PODLE ROMÁNU JURSKÝ PARK MICHAELA CRICHTONA
Dobrá, takže…
Určitě to není Kostarika.
Vypadá to spíš jako… Austrálie?
Tak daleko jsme ale určitě nedopluli, že?
- Kenji, co děláš? - Kontroluju, že nejsme mrtví.
Být mrtví, byli by z nás duchové
a mohl bych tebou prostrčit ruku.
- Nejsme mrtví! - Teď už to víme. Nemáte zač.
Takže víme, kde nejsme. Nějaké tušení, kde jsme?
Ne. Jen že jsme tady uvízli. A jsme sami. Zase.
Musíme vyhodnotit situaci.
Hej, lidi! Podívejte!
Tam v dálce. Něco lesklého!
Vidím! Vypadá to jako odlesk slunce od něčeho kovového?
Něco kovového musel někdo vyrobit.
Musíme to omrknout.
Počkat. Jen kvůli odlesku chcete jít
přes rozpálenou poušť?
- Nemáme tušení, co tam je. - Ach, mé milé, vyděšené děti.
Takže nejsme „v Kostarice“. A nevíme, „kde jsme“.
A je to „beznadějné“.
Na ostrově jsme taky nevěděli, jak přežijeme, ale přežili jsme.
Jen silnou vůlí, odhodláním a týmovou prací.
Tady ani nejsou dinosauři! Logicky by to mělo být jednodušší.
Takže vyrazíme a, však víte, přežijeme!
- Proč ne? - Aspoň to zkusíme.
Dobrý proslov, Bene.
Tady je to divné. Jako na jiné planetě.
Možná nás unesli mimozemšťani.
- Tak to dává smysl. - Ne, to…
To by bylo hloupé. To je fuk. Cože? Nech toho.
Dinosauři asi nestačili, teď jsme na opuštěném ostrově.
No, ale aspoň je hezky?
Aspoň tady nejsou komáři.
Jo. Aspoň nás navěky nemučí upíři!
Jo, já vím! Aspoň jsme jako na pláži, jen bez moře.
- Jo, to se povedlo! - Chce to víc upírů.
Aspoň nás nemučí démoni v ohnivé výhni.
Víš to jistě?
Lidi?
- Písečná bouře? - Co budeme dělat?
Musíme se ukrýt!
Na ostrově jsme otravným bouřím vždycky utekli! Utíkejte!
- Ne! - Ne.
- Haló? - Lidi? Kde jste?
- Kde jsou všichni? - Kenji!
- Dariusi! - Bene!
- Yaz? - Sammy! Jsi v pořádku!
Počkat! Kde jsou Kenji a Brooklynn?
- Kenji? - Brooklynn?
Hej! Dariusi!
- Lidi? - Haló!
Bene? Sammy?
Brooklynn? Kenji? Kde jste?
- Brooklynn! - Kenji?
Brooklynn?
Brooklynn? Kenji?
Pozor!
Díky.
To je její mikina!
Musí být někde tady.
Teď už je musíme jen…
Najít.
- Hej! - Lidi?
Sammy? Haló!
Sammy? Yaz? Slyšíte mě?
Lidi, kde jste?
Pomoc!
Jsi v pohodě?
- To nic. - Ukaž.
- Dobře, už je to lepší! - Jak chceš, tvrďáku.
Kde to jsme?
- Kenji. - Jo. Copak?
Slyšíš to? Ten zvuk. Co je to?
To je vodovodní potrubí? To nedává smysl.
Jak by tady mohlo být potrubí?
Kam ta voda teče?
Nevím. Ale možná vede ven?
Tudy.
Jasně, co by ne. Ty jsi ta chytrá…
- „Ta… Ta chytrá?“ - Ano. Ta chytrá.
Páni, kéž by tohle slyšel i někdo jiný.
Brooklynn? Kenji? Kde jste?
Nerada to říkám, ale neměli bychom se na noc utábořit?
Ne, musíme jít dál!
Snad se dostaneme do kaňonu, když…
Na to není čas!
Podívej, před námi se to svažuje.
Zkusíme to obejít a dostat se tam jinudy.
Promiň, já jen…
Podívej! Tudy se určitě dostaneme ven.
Kenji! Pojď sem a zvedni mě.
Kenji?
Jsi v pohodě?
Jo. Jasně.
- Kenji! - Jo?
- Kenji! - Jsem v pohodě.
Vida. To nebylo tak těžké, co?
- Jo, se mnou je všechno snadné. - Pojď.
Ne, ne!
- Za všechno můžu já! - No tak. Aspoň…
- Lepší „aspoň“ neumíš? - Trapné.
- Kenji! - Brooklynn!
Lidi!
Jo! Vazoun Kenji odtlačil z cesty obrovský balvan.
To nic nebylo. Maličkost.
Kenji udělal něco hustýho a nevytahuje se?
A máme další dobré zprávy!
- Jo! - Jo!
Nikdy jsem neměla takovou žízeň!
Divné je, že jsme v jeskyních slyšeli vodovodní potrubí.
Tohle někdo postavil.
- Ale proč? - A kde jsou teď?
Kdo ví. Když najdeme tu lesklou věc, možná najdeme odpovědi.
Hej! Hej, lidi, koukejte.
Přesně jako bobulové keře na ostrově. Stejné listy!
Voda i jídlo? Máme snad narozeniny?
To mi povídej.
Nejezte to! Zadržte!
Bene, co to děláš?
Co když si jen myslím, že jsou jako ty na ostrově,
a přitom jsou jedovaté?
Co když se pletu?
Tak jo.
Všechno bude dobrý, jen najít tu lesklou věc.
Dobře, už to bude blízko.
Zkusme to najít, než zapadne slunce.
Bezva. To máme asi deset vteřin.
No tak, lidi. Pohyb!
Támhle to je!
Kovový obdélník? To je všechno?
Možná je toho víc!
Taky tu jsou tyhle… zvířecí kosti?
Třeba to zemřelo přirozenou smrtí.
Jo. To není velké plus.
Žádní lidé. Žádná pomoc.
Jen… otázky.
Bene? Co je?
Lidi.
Lidi!
- Co je? - Něco tam je.
- Co se děje? - Něco jsem slyšel.
Víš to jistě, Bene?
Možná to je jako včera s těmi bobulemi.
Vím to jistě. Aspoň… myslím?
- Co to je? - Šavlozubý tygr.
- Říkal jsem, že jsme cestovali v čase. - Sklapni.
Co budeme dělat?
- Hej! Zubejdo! Tudy! - Ne, Bene, ne!
Ne!
- Ne, Bene! - Co?
Bene, ne!
Kenji?
Tak jo.
Bene, zmiz!
- Utíkej! - Jasně.
A co teď?
Můj plán byl jen utéct těm zubům!
Ještě chvilku. Teď!
- Hej! - Zdrhejte!
Tady!
- Jo! - Tak jo!
Vy pitomci! Co jste si mysleli?
„Mysleli“? To se zrovna nedá říct.
- Bene, co je? - Jen jsem…
Fakt jsem se snažil už nebýt „poseroutka Ben“.
Ale co jsme z ostrova, je to zpátky.
Vyšiluju kvůli bobulím, tygrovi.
A díky tomu jsme teď naživu. Kdybys nás nevaroval…
Jo, aspoň k něčemu je „poseroutka Ben“ dobrý.
Hej! Ufňukánku, taky jsi skočil s tygrem do jeskyně,
abys ochránil přátele.
Se šavlozubým tygrem! Pořádnej vodvaz, kámo.
Možná nejsi ten neohrožený ostrovní Ben, ale ani vyděšený táborový Ben.
Možná teď konečně jsi jen… Ben.
- To zní hezky. - A já jsem prostě Kenji… odvážný.
Tak to já asi budu Brooklynn chytrá.
Že jo, Kenji?
- Tak co teď? - Teď budeme dělat to jediné, co můžeme.
Půjdeme dál.
A pozor na šavlozubé tygry, písečné bouře
a na cokoli dalšího, co na nás na tomhle místě číhá.
- Aspoň máme jeden druhého. - To je zatím to nejlepší „aspoň“.
- Je tu moc ticho. - Padáme vedrem a žízní.
Jsme ztraceni kdo ví kde
a kolem nás je kdo ví co, ale ty si stěžuješ na tohle?
Jo. Protože s tím aspoň můžeme něco dělat.
Co to sakra…
Co to je?
Kenji, jsi v pořádku?
Překlad titulků: Lenka Večerková