NETFLIXOVA SERIJA
PREMA ROMANU JURSKI PARK MICHAELA CRICHTONA
Dobro…
Ovo nije Kostarika.
Izgleda kao… Australija?
Nismo došli tako daleko. Zar ne?
-Kenji, što to radiš? -Provjeravam da nismo mrtvi.
Bili bismo duhovi, a da smo duhovi,
mogao bih proći kroz tebe.
-Nismo mrtvi! -Sad to znaš. Nema na čemu.
Znamo gdje nismo. Znate li gdje jesmo?
Ne. Znamo samo da smo zaglavljeni. I sami. Opet.
Moramo procijeniti situaciju.
Hej, ekipa! Pogledajte ono!
Ondje u daljini. Nešto svjetlucavo!
Vidim! Izgleda kao da sunce sjaji na nekom metalu?
Nešto metalno netko je mogao izraditi.
Moramo to vidjeti.
Stani. Želiš hodati užarenom pustinjom
jer vidiš nešto svjetlucavo?
-Nemamo pojma što nas čeka. -Dječice moja prestrašena.
Nismo u „Kostariki“. I ne znamo „gdje smo“.
I nemamo „nade“.
Nismo znali kako ćemo preživjeti na Nublaru, ali jesmo.
Zahvaljujući snazi volje, odlučnosti i timskom radu.
Ovdje ni nema dinosaura! Ovo bi trebalo biti lakše.
Pa krenimo i, znate, preživimo!
-Zašto ne? -Možemo pokušati.
Dobar govor, Bene.
Ovo je mjesto čudno. Poput drugog planeta.
Možda su nas oteli izvanzemaljci.
-Jer to ima smisla. -Ne, to…
Ne, to bi bilo glupo. Glupo je. Nema veze. Što? Ne, ti šuti.
Dinosauri nisu bili dovoljni, sad smo zaglavili na napuštenom otoku.
Barem je dan lijep?
Barem nema komaraca.
Da. Barem nas vampiri ne muče zauvijek!
Znam! Barem je kao na plaži, ali nema oceana.
-Ta je dobra! -Nedostaju vampiri.
Barem nas ne muče demoni u kotlu.
Jesi li sigurna?
Ekipa?
-Pješčana oluja? -Što ćemo sad?
Moramo se skloniti!
Uvijek smo bili brži od oluja na Nublaru! Trčite!
-Ne! -Ne.
-Halo? -Ekipa? Gdje ste?
-Gdje su svi? -Kenji!
-O, Darius! -Bene!
-Yaz? -Sammy! Dobro si!
Stanite! Gdje su Kenji i Brooklynn?
-Kenji? -Brooklynn!
Hej! Darius!
-Ekipa? -Hej!
Bene? Sammy?
Brooklynn? Kenji? Gdje ste?
-Brooklynn! -Kenji?
Brooklynn?
Brooklynn? Kenji?
Pazi!
Hvala.
Ovo je njezina jakna!
Sigurno je u blizini.
Sad ih samo moramo…
Pronaći..
-Hej! -Ekipa?
Sammy? Halo!
Sammy? Yaz? Bilo tko?
Ekipa, gdje ste?
Upomoć!
Jesi li dobro?
-Nije ništa. -Da vidim.
-Dobro, bolje sam! -Što god, momčino.
Kakvo je ovo mjesto?
-Kenji. -Hej. Što ima?
Čuješ li? Ovaj zvuk. Što je to?
Jesu li to vodovodne cijevi? To nema smisla.
Kako su ovdje vodovodne cijevi?
Kamo voda ide?
Ne znam. Ali možda vode do izlaza?
Ovuda.
Naravno, zašto ne? Ti si pametna…
-„Pametna“? -Ona. Ona pametna.
Čovječe, da je bar još netko ovdje da te čuju.
Brooklynn? Kenji! Gdje ste?
Ne želim ovo reći, ali možda bismo trebali stati za danas?
Ne, moramo nastaviti!
Možda pronađemo ulaz u kanjon ako…
Nemamo vremena za to!
Pogledajte, kanjon je jako dugačak.
Možda možemo pronaći drugi ulaz.
Oprosti, samo sam…
Pogledaj, ondje! Ovo je sigurno izlaz!
Kenji! Dođi i podigni me.
Kenji?
Jesi li dobro?
Da. Jesam.
-Kenji! -Da?
-Kenji! -Dobro sam.
Eto. To nije bilo teško, zar ne?
-Pa, sa mnom sve izgleda jednostavno. -Dođi.
Ne!
-Ja sam za sve kriv. -Hej. Barem…
-To ti je najbolji „barem“? -Loše.
-Kenji! -Brooklynn!
Ekipa!
Da! Snažni Kenji pomaknuo je cijeli kamen.
Ništa. Nije problem.
Stanite, Kenji ne uzima zasluge za napravljeno?
Imamo još dobrih vijesti!
-To! -To!
Nikad nisam bila ovoliko žedna!
Čudno je da smo čuli vodovodne cijevi u špilji.
Netko je ovo izgradio.
-Ali zašto? -Gdje su sad?
Ne znam, ali možda ćemo dobiti odgovore ako pronađemo ono svjetlucavo.
Hej! Ekipa, pogledajte.
Ovo je poput grmlja na Nublaru. Ima isto lišće!
Voda i hrana? Jesu li nam rođendani?
Znam.
Ne jedite ih! Stanite!
Bene, što to radiš?
Što ako ja samo mislim da su poput bobica na Nublaru,
a zapravo su otrovne?
Što ako sam u krivu?
Dobro.
Sve će biti u redu kad nađemo ono svjetlucavo.
Ne može biti predaleko.
Pronađimo je prije zalaska sunca.
Sjajno. Imamo deset sekundi.
Hajde. Moramo biti brzi!
Evo ga!
Metalni pravokutnik? To je sve?
Možda ima još!
Ima i… životinjskih kostiju?
Što god bilo, moglo je umrijeti prirodnom smrću.
Da. To nam ne pomaže.
Nema ljudi. Nema pomoći.
Samo… pitanja.
Bene? Što je?
Ekipa.
Ekipa!
-Što je? -Nešto je ondje.
-Što se događa? -Nešto sam čuo.
Jesi li siguran, Bene?
Možda je ovo kao jučer, s bobicama.
Siguran sam. Barem… to mislim?
-Što je to? -Sabljozubi tigar.
-Rekao sam da smo došli u prošlost. -Šuti, Kenji.
Što ćemo sad? Što ćemo sad? Što ćemo sad?
-Hej! Zubati! Ovuda! -Ne, Bene!
Ne!
-Ne, Bene! -Što?
Bene, ne!
Kenji?
U redu.
Bene, makni se!
-Trči! -O, da.
Što sad?
Nemam plan osim bijega od tog stvora!
Zamalo. Sad!
-Hej! -Odlazi!
Ovdje!
-To! -To!
Oh! Budale! Što ste mislili?
„Mislili“? To baš nismo radili.
-Bene, što je? -Samo…
Radio sam na tome da ne budem „prestrašeni Ben“.
Ali čim smo otišli s Nublara, sve je kao prije.
Prestrašile su me bobice. Prestrašio me tigar.
Zato smo svi preživjeli. Da nas nisi upozorio…
„Prestrašeni Ben“ barem nečemu služi.
Hej! Jadniče, također si skočio u špilju s tigrom
da ne lovi tvoje prijatelje.
Sa sabljozubim tigrom! Bolesno, stari.
Možda nisi neustrašivi Ben s otoka, ali nisi ni prestrašeni Ben iz kampa.
Možda si sada konačno samo… Ben.
-To dobro zvuči. -A ja sam samo Kenji… Hrabri,
Onda sam ja samo Brooklynn Pametna.
Zar ne, Kenj?
-Što ćemo sad? -Jedino što možemo.
Nastaviti dalje.
Pazit ćemo se sabljozubih tigrova, oluja
i svega što nam ovo mjesto sprema.
-Barem imamo jedni druge. -To je najbolji „barem“.
-Pretiho je. -Vruće nam je, žedni smo,
usred ničega smo
i možda okruženi tko zna čime, a tebi smeta tišina?
Da. Barem možemo nešto učiniti u vezi toga.
Koji…
Što je to?
Kenji, jesi li dobro?
Prijevod titlova: Iva Jurat