Rendben. De akkor enyém a búvárcucc felső része.
Nem nyúlhatod le a felsőt, tesó.
Inkább döntsük el pénzfeldobással!
Őszintén, ez az ötlet nem szar szerintetek?
Egy éve dobtuk be a zsákokat.
Az a fű nedves, semmire se lesz jó.
Van jobb ötleted, Okostojás kisasszony?
- Nincs. - Ugye?
Jaurès nem viszi el teszt nélkül ezt a szar füvet, én mondom.
Gyere! Igyekezzünk!
Persze, mehetünk!
Döntsük el kő-papír-ollóval! Így nincs vita.
Megint szarnom kell.
Tessék! Tiéd a felső, a tiéd meg a nadrág.
Hagyd abba, Aure!
Hagyd abba! Igaza van.
Tessék, tök pucér vagyok.
Ne csináld!
Elég, Aure! Ne nevess!
Lefagy a tököm.
Én kész vagyok.
Jól fel vagy szerelve.
- Nem jön rám. Túl kicsi. - Joseph, ne rinyálj!
- Várj, Olive! Elesek. - Add a kabátod!
Felkapom a csizmát.
A csizmát!
Ez nem igaz. Látjátok, hogy nézek ki?
- Elég! - Jo, menjünk!
Esküszöm, rohadt hideg van.
Óvatosan!
Csak egyenesen!
Ez kurva hideg!
- Megfagyok! - Én is!
- Mekkora gáz! - Jeges, Jo.
- És szarnom is kell. - Jo, bele ne szarj a búvárruhámba!
Remélem, megtalálják. Ne nevess már!
Egy… kettő, három!
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Családi
Biznisz
- Érzed a szagát? Nem jó. - Nedves.
Az összes zsák vizes. Ez a fű semmit se ér.
- Nézzük ezt! - Ez nem rossz.
Gyorsan! Adjatok egy kis grogot!
- Az hasfogó. - Az is jó. Túl sokat szarok.
- Ez jó, látod? - Basszus, ez száraz!
Annak tűnik.
Ide vele!
- Teszteld le! - Azonnal, várj!
Gyerünk!
Ha nem 19/33, semmit sem ér.
Tudjuk. Csak csináld!
SZERELMEM
Oké.
Tizenkilenc.
Bassza meg, 19/33!
- Yes! - Megijesztesz!
Ez az! Baszki, ez az!
Kösz, Béné, kösz!
Oké. És most mit csinálunk?
Jaurèsnek ebből kell mintát vennie.
Egyszerű. Szétosztjuk a ládák alján a jó Pastrafüvet.
Miért az aljára? Ez hülyeség.
Miért venne mintát az aljáról?
Mindig ezt csinálja.
Belekotor az aljára, és azt teszteli le.
Kérdezd meg Olive-ot!
Igaz vagy hamis?
Ez hasfogó?
Nem tudom, tesó.
- Sosem figyeled? - Nem.
Biztosra kell mennünk. Nem szúrhatjuk el.
Esküszöm. Az ilyesmiben nem tévedek.
Na jó, ilyesmiben is tévedhetek,
de könyörgöm, bízzatok bennem! Másképp meghalunk.
Jó, akkor ezt tesszük. Felteszem a maszkot.
Ügyeljetek, hogy legyen félhomály a pajtában!
- Nem ismerhet fel. - Jó.
Bassza meg!
Minden jól ment?
- Igen. - Ja.
Nagyon jól ment.
- Kiválóan. - Oké.
Akkor lássuk, mit készítettetek Vadimmal!
A francba!
Általában nem ezt csinálja. Az aljáról szokott venni.
Megmondtam.
Tessék!
Megmondtam.
Ez mit jelent?
Bravó, Hazanék!
Really, bravo!
Bepakolhatod az egészet, Vadim.
Elégedett vagyok.
Csak elszomorít, hogy el kell válnunk.
De ez volt az alku, és álltátok a szavatokat.
És immár tudom a Pastrafű receptjét.
Igen, és nagyon büszkék vagyunk, hogy a te kezedbe került.
És még egyszer köszönjük, hogy elfogadtad az ajánlatunkat.
És szép volt, Vadim.
Vadim… elképesztő volt.
Szuper kedves, mindig pontos, mosolygós.
Remek munkát végzett. Bravó!
Megérdemli a tapsot.
Bravó!
Köszönöm. Átadom a bókokat.
Mielőtt elengedlek,
van még egy utolsó ajándékom számotokra.
- De kedves! Nem kellett volna. - Imádom a csokit!
Ne, Jaurès! Mit csinálsz?
Nem engedhetlek el csak így.
Mi a garancia, hogy nem termeltek Pastrafüvet másnak?
Jaurès asszony, megígérem. Örökre felhagyunk a Pastrafűvel.
Béné sírjára esküszöm.
Hiszek neked, Gérard, de nem kockáztathatok.
Ne! Jaurès!
Ő nem Ludmila. Ő a húgom, Aure.
A húgom. És nem jó a Pastrafű receptje.
Figyelj! Mondd meg!
Mondd meg!
- Várj! Ő itt Aure. Becsszóra! - Ő a lányom.
- Jaurès! - Ügyes próbálkozás, Jo.
Ne!
Basszus, fejbe lőtte magát.
Látom az agyát.
Nem mi voltunk! Ő tette. Fejbe lőtte magát.
Na persze!
Hülyének néztek?
Nagyi?
Már nem baszakodnak velünk ezek a szemetek.
Nagyi!
- Meghalt? - Nem tudom.
- Azt hiszem. - Csendet!
- És most? - Azt hiszem, jött valaki.
Mi?
Megint itt a nyakunkon zsarucsajod.
A francba!
Fényes nappal nem állhatok így elébe.
- Mit tegyünk? - Bassza meg!
Ne! Várj, nagyi!
Várjunk! El kell rejtenünk a hullákat. Gyorsan!
Az én Béném!
Nem lehetsz itt. Most lőttem le azt a…
Nem versz át. Mit tettetek Ludmilával?
Én vagyok az!
Neked elment az eszed!
Finoman! Mit művelsz?
- Ez a ribanc megtépte a hajam. - Bocs!
Oké, nagyi. Menj be, kérlek! Azonnal jövök.
Menj csak!
Szemétláda!
Miért vagy ebben a maskarában?
Ja, ebben!
Csak lesz egy…
fellépésünk a nagyival…
Lorrisban…
az idősek otthonában.
- Nehéz. - Elég, Aure!
- Esküszöm. - Tudom, mi folyik a pajtában.
Mindent láttam.
- Mindent? Mit? - Tegnap éjjel bementem a pajtába.
Tegnap éjjel.
Láttam a füvet.
Ja, a füvet.
Basszus, a fű!
Végig hazudtál? Ezért akartad, hogy állást változtassak.
Sajnálom.
De…
nem hunyhatok szemet.
Könyörgöm.
Ne szólj senkinek!
Ez volt az utolsó. Kiszállunk. Tényleg vége, esküszöm.
Nem tehetem. Sajnálom. Egyikőtöknek fel kell adnia magát.
Hogy mi döntsük el, hogy ki menjen börtönbe?
- Ez szörnyű! - Nem érted, hogy szívességet teszek?
Negyvennyolc órát kaptok, hogy valaki feladja magát.
Utána mindenkit beviszek.
A kurva életbe!
Leveszem a karkötődet.
Nos, lányom?
Minden oké. Megoldottam, apa.
Miért volt itt Élodie?
Mikor száll már le rólunk?
Mondtam, hogy hagyd ott!
Nyugi, Joseph!
Mind megkértünk rá.
Oké. Nyugodj meg!
Nem nyugszom meg, oké?
Ez komoly! Elmondom. Ez az idióta megint randizik a zsaruval.
- Mi van? - Ne üvöltözz így vele!
Most is találkoztok?
- Igen, találkozgattunk, régebben. - Nem, még most is.
- Nem. - Elég!
- Fogd be! - Nem, te fogd be!
Lepuffantom azt a náci kollaboráns zsarut!
Nyugi, Ludmila! Már így is van két holttestünk.
Engedj!
Aure, a fenébe!
Elég! Nem látott és nem hallott semmit, jó?
Igazi seggfej vagy.
Engem hibáztatsz az egész szarért?
Nem, ne fordítsd ellenem a dolgot!
Nem, a nővérednek igaza van.
Miattad vagyunk ekkora a szarban.
Váltsál lemezt, vagy szívj el egy spanglit titokban,
de hagyd ezt a süket dumát!
Ne beszélj így velem!
Soha ne merj így beszélni velem!
Már egy hónapja nem füvezek.
- Hamis érmed is van róla? - Fogd be!
Ne beszélj így velem, pont!
Oké! Hagyjátok abba! Elég volt!
Elég volt!
Túl messzire mentünk.
Elmondjuk a zsaruknak, hogy önvédelemből tettük.
Igaza van.
De nincs bizonyítékunk, az önvédelemre. Ébresztő!
A zsaruk rögtön lecsuknának.
És mi vár a magunkfajtára a dutyiban?
Seggbekúrás.
- Kösz, drágám. - Bassza meg!
Az a legjobb, ha eltemetjük a testeket az erdőben,
és felgyújtjuk az autókat.
Beviszem a nagyit a kórházba.
Önmagára és másokra is veszélyes.
A holttesteket Vadim furgonjába tesszük.
És dobjatok be ásókat!
Fáj a hátam.
Gyerünk!
Gyere, nagyi! Vigyázok rád.
Mit nevetsz?
Valaki most biztosan hahotázik, ha lát minket odafentről.
- Ki az? - Ki lenne? Az anyád.
Miért?
Mert…
Mindig azt mondogatta…
hogy mást is kéne árulnunk, nem csak bárányt és marhát.
Nem értem, mi olyan vicces.
- Csak beidegződés. - Szarban vagyunk.
Gondoltatok például Clémentine-re?
Mi van vele?
Őt is belerángattuk ebbe az egészbe. Nem neki való.
Tesó!
És ő olyan rohadtul ártatlan. Makulátlan, mint egy angyal.
- Egy angyal? - Igen.
Clémentine egy angyal?
Elég távol áll egy angyaltól.
Nem érted. Nem ismered őt.
Marha és bárány.
Bassza meg! Nem érdekel. Elmondom.
A barátnőd… az elejétől fogva mindenben részt vett.
Miről beszélsz?
Az első perctől együtt csináltuk.
Micsodát?
Azt, amivel rátok akartunk ijeszteni. Benne volt.
Anya sírjára ő rajzolta a horogkeresztet.
Milyen horogkeresztet?
Igaz, azt nem láttátok, mert az eső lemosta.
Elég, Jo! Ne hazudj!
Nem hazudok, Olive, igazat mondok.
El akart szakítani téged tőlünk.
És erre csak akkor lett volna esélye, ha kiszállsz az üzletből.
Ezért segített nekem.
- Esküszöl anyád életére? - Esküszöm. Nem hazudok.
Ha az anyjára esküszik…
- Az életére. - Akkor elhiheted, Olive.
Csak azért mondtam el, hogy tudj róla,
és ne gondold, hogy angyal, mert nem az.
Ez minden.
Oké, értem.
Bassza meg, mi a fasz ez?
Mi a baj?
- Nézzétek! - Mit?
- Mi történt? - Hol vannak a testek?
Ez lehetetlen. Hogy eshettek ki?
- Melyik hülye hagyta így az ajtót? - Te!
- Arra emlékeznék. - Gérard, te csuktad be az ajtót.
Az agyamra mentek! Kibaszott idióták!
Úgy vezetsz, mint egy őrült.
- Minden az én hibám. - Igen.
Menjünk! Fogalmam sincs, hol vannak.
Gyerünk! Siessetek!
- Itt kell lenniük valahol. - Arra! Ott van valami.
Bassza meg!
Ez Jaurès.
- Hol a másik? - Nem tudom.
Várj! Van ott valami. Nézzétek!
Mi az?
Bassza meg! Üres!
Nem halt meg? Bassza meg!
Nem értem. Hogy lehet? Láttuk, hogy lelőtték.
A francba!
- Ez itt vér. - Micsoda?
Vér.
Arra ment!
Még elmondja, hogy megöltük Jaurèst.
- Nem öltük meg. - Tudom.
- De ő nem tudja. - Nyugi!
Egy olyan lövés után nem sokat fog mondani.
Majd elpusztul a cserjésben, mint egy vaddisznó.
Legfeljebb ennyi.
Igaza van. Nem juthat messzire.
És mi lesz, ha megtaláljuk? Leszúrjuk egy késsel?
Oké.
Igaz. Oké. Igazatok van.
Oké, én viszem az üres zsákot.
Ti fogjátok Jaurèst, és tegyétek a furgonba! Rajta!
- Gyerünk, tesó! - Nem tudok emelni.
Nagyi, emlékszel, miben egyeztünk? Nincs több csíny.
- Megígéred? - Meg.
- Oké. - Jó napot!
Jó napot, doki!
- Jól van, Mrs. Rosenberg? - Jól.
Szétlőttem a kaptárt a puskámmal.
A fűvel teli pajtában, ahol meghalt a zsiráfhölgy.
Oké.
Jól tette, hogy behozta.
Nagyon aggódom érte.
Ne aggódjon!
Pár hét intenzív kezelés után sokkal jobban lesz.
- Értem. - Igen?
- Igen. - Jó.
Később visszajövök, és bemutatom a logopédust.
Inkább a farkaddal ismerkednék meg.
- Viszlát! - Viszlát, doktor!
Te jó ég! Ez komoly?
A kurva életbe!
- Mindig a seggünkben van. - Rohadt pióca!
- Mizu? - Üdv, Gaëtan!
Lezártuk a környéket egy fegyveres fickó miatt.
Tényleg? Ki az?
Azt nem mondhatjuk el.
De veszélyes idekint, ezért hazakísérünk. Biztonságosabb.
Kedves magától, Gaëtan, de mi La Varenne-be igyekszünk.
Sajnos nem lehet.
De csak jövünk és megyünk.
Túl kockázatos. Hazakísérünk. Fő a biztonság.
Basszus! Az agyamra megy ez a zsaru.
A francba! Elkapták őket.
Jó, akkor elismétlem újra. A környéket további értesítésig lezártuk.
Rendben.
Semmiképp ne hagyják el a házat! Szólok, ha vége.
- Remek. Kösz, Gaëtan. - Köszönjük, Gaëtan.
- Mit keres itt ez a zsaru? - Semmit. Tedd a testet a pajtába!
Mit? A testet?
Jo majd elmagyarázza. Hol van Clémentine?
Azt hiszem, bent van.
- Jo, hogy érted, hogy a testet? - Tesó, hagyjál!
Van egy test. Segíts bevinni a pajtába!
Gyerünk!
Hát itt vagy!
- Jól vagy, drágám? - Nem.
- Viccelsz? - Miről beszélsz?
Meggyaláztad Béné sírját?
- Hagytál más választást? - Én kértelek rá?
Elmondtam, hogy Joseph miket művel a hátad mögött.
Nem hitted el, így társultam.
Mi? Kit érdekel? Azért tetted, hogy elszakíts tőlük?
Hogy kijuss innen. Drágám, rossz hatással vannak rád.
De ők a családom. Mindig számíthattam rájuk.
Ja, arra hogy bajba sodorjanak. Birkaként követed őket.
Mondok valamit.
Inkább leszek a Hazanok birkája, mint a te kutyád.
Nem mondod komolyan. Én vagyok a családod.
Mi… vagyunk a családod.
Várj! Micsoda? Terhes vagy?
Tudod, hogy értem.
Hagyd a rébuszokat! Igen vagy nem?
Nem! Muszáj terhesnek lennem?
- Nem! De miért mondod ezt? - Mert szeretlek.
És ha azt mondom, terhes vagyok, nem hagysz el.
Jól van, elég!
Ennyi volt.
Te és én végeztünk. Ez nem működik.
Fogd a cuccaidat, a nejlonkabátodat, a képzeletbeli babát, és menj! Oké?
Szállj le rólam!
Ássuk el a kertben!
Arról szó sem lehet. Nem temetjük ide.
De el sem vihetjük. Mindenhol zsaruk vannak.
Gérardnak igaza van. Rossz ötlet. Még itt kisértene a szelleme.
Nem a szelleme miatt, Ali.
Ha a zsaruk keresni kezdik, nem itt kéne megtalálniuk.
Értem. Zsaruk és szellemek… Ez túl sok nekem.
Mi az?
Nem.
Apa, tudom, mire gondolsz, és most mondom, hogy nem.
- De nehéz volt az a ribanc! - A fenébe!
Tuti, hogy menni fog?
Persze. Nyugi! A fickónak 120 vadászkutyája van.
Fél perc, és volt, nincs Jaurès.
Szuper. Messze van?
Nem, ne aggódj! Nem lesz gond.
A francba!
- Ez Gaëtan. - Az agyamra megy.
Nyugalom! Maradjatok nyugodtak, oké?
Persze, értem.
Nyugi! Viselkedjetek lazán!
- Helló, Gaëtan! - Vége.
Az út ismét szabad. Kimehetnek.
Tényleg? Ez nagyszerű.
Elkapták a…
Persze! Tettük a dolgunkat. A kollégáim fogták el az erdőben.
Nem adta magát könnyen.
Igen, persze.
És…
Mondott valamit? Lehet tudni, mit akart?
Semmit.
Egyhamar nem beszél, amennyi golyót kapott a seggébe.
Értem.
A seggébe, mi?
Az jó.
Meghalt?
Úgy is vehetjük.
- Kétlem, hogy túléli az éjszakát. - Remek. Szuper.
Igen. Megtörténik az ilyesmi.
Így járt.
Szép munka, uraim!
- Gratulálunk! - Szép munka!
- Szóval, mit furikáznak ma? - Semmit.
Csak kóser kolbászt.
- Igen, kolbászt. - Az nagyon finom.
- Megsüthetném vacsorára a családnak. - Nem. Nem jó ötlet.
Mert… lejárt a szavatosságuk.
Mind megromlott.
Megszakítottuk a hűtési láncot.
Nem vállalunk kockázatot.
Egyenesen a kukába mennek.
Kár lenne értük.
- Muszáj. - Jól átsütöm. Úgyis égetten szeretem.
Nem, azt mondják, ennél bonyolultabb.
Bonyolult.
- Felejtős! - Nem lehet!
Mi folyik itt? Rejtegetnek valamit?
- Nem. - Nem, dehogy. Mit rejtegetnénk?
Már nem vagyunk barátok?
Várjon! Ha annyira akarja, legyen. Nem akarom felzaklatni.
Köszönöm, Gérard!
- Tessék. - Remek.
Szívesen.
Nagyszerű.
- Viszlát! - Viszlát, Gaëtan!
Viszlát, srácok!
SZERELMEM CSAK 24 ÓRA…
Bassza meg!
Én óvtalak.
Olivier rossz hatással volt rád.
Az ilyen fickók lehúzzák az embert.
Jobbat érdemelsz.
Hiba volt cserben hagyni téged. Hiba volt Olivier-t választani.
A végén már nem is állt fel neki.
Csak csúszkált a puncim szélén.
Nyugi, édesem!
- Néhány dolgot jobb nem elmondani. - Bocs.
Ennek már úgyis vége.
Most itt vagyok én. Ne aggódj!
- Gondoskodom rólad. - Kösz.
Egyszer a seggébe dugtam az ujjam, és utálta.
Csinálok egy teát.
- Nem is a hüvelykujjam volt. - Atyám!
Irtó finom.
Oké, mennem kell.
Enrico csesztet.
Próbája van.
Ja, persze.
- Viszlát! - Viszlát!
Finom, nagyi?
Tudod… én sem maradhatok.
Ma este?
Ma este sem…
és a többi estén sem.
Apa, Jo és a többiek meglátogatnak. Nem leszel egyedül.
Nem értem.
Ja.
Meg kell tennem valamit a családért.
De sokáig leszel távol?
Igen. Talán öt-tíz évig.
Remélem, addig sikerül megállapodnom.
Egy férjjel…
gyerekekkel…
egy kis házban… nyugisan.
Nagyi…
szeretlek.
Tudod, ugye?
- Tudod, hogy szeretlek? - Igen.
Jó ez a kolbász, ugye?
Fiatalkoromban sok kolbásszal volt dolgom.
Igen, tudom. Már említetted.
RENDŐRSÉG
Segítsetek! Még egy csomó füvet el kell elégetni.
Látod, fiam…
kaptunk egy újabb leckét az élettől.
Ha egy család összetartó, mint mi…
érinthetetlenek.
Nem eshet bajunk.
Rendőrség!
Mi van? Zsaruk?
Értünk jöttek?
Földre!
- Mi? - Azt mondtam, földre!
A feliratot fordította: Györfi Rita