‎Vrei să mori?
‎- Nu merge așa. ‎- Știu.
‎Știu, dar vrem să-ți propunem ceva.
‎Ce drăguț!
‎N-ai ce să-mi propui.
‎N-am cum să vă las să renunțați.
‎Îți vom da rețeta.
‎Despre ce vorbești?
‎De fapt, nu ți-am spus niciodată, dar...
‎Pastraweed e făcută de Ludmila.
‎Noi suntem în plus. Suntem inutili.
‎Doar ea știe s-o facă.
‎Joseph, îmi spui
‎că 80% din afacerea mea ‎stă pe umerii unei bunici de 85 de ani?
‎Optzeci și șapte.
‎De aceea, dacă îți spune rețeta, ‎o poți face fără noi.
‎Da.
‎Șefa?
‎Îl avem pe Vadim.
‎Așa e.
‎Bine.
‎O să-mi trimit cel mai bun botanist ‎să ia rețeta.
‎Super!
‎E super. Foarte bine.
‎Și suntem de acord că, după aceea,
‎vom fi liberi?
‎- Dacă spune că poate s-o facă, da. ‎- Grozav! Perfect!
‎Îl trimit luni.
‎Lunea asta?
‎Sau luni în două săptămâni? Luni.
‎Luni, în cinci zile. De ce? E prea târziu?
‎Nu, nu e.
‎E perfect. ‎Nu, două săptămâni ar fi fost prea târziu,
‎dar cinci zile...
‎- Perfect. ‎- Super!
‎Sper că nu-mi irosești timpul, Joseph.
‎- Nu. ‎- Acum că știu că...
‎surioara ta
‎și tatăl tău
‎sunt inutili...
‎Nu voi ezita să-i înec într-un sac.
‎Să pregătesc?
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎În acest caz, spui familiei: ‎„Am făcut o înțelegere cu Jaurès.”
‎Nu, frate. Ești nebun?
‎Nu vor să renunțe la afacere. ‎Sunt băgați adânc.
‎Și tu ești în rahat.
‎Nu atingeți, domnule! E ciocolată.
‎- Da. ‎- Îmi dai două secunde?
‎- Îl atinge. ‎- Știu. Nu mai atinge!
‎Frate, ești în rahat.
‎- Știu. ‎- Dar ascultă!
‎Jaurès trebuie să creadă ‎că sunteți de acord.
‎Altfel, n-o să țină.
‎Crede-mă!
‎Cum fac asta?
‎Îi păcălești.
‎Cum?
‎Cum? Află cum să-i faci ‎să vrea să renunțe la afacere.
‎Trebuie să creadă că a fost ideea lor. ‎Ai înțeles? Nu ideea ta.
‎Tu chiar vrei să continui.
‎Da, bun. Cum fac asta?
‎O bandă rivală.
‎- Bandă rivală? ‎- Da.
‎Cum?
‎Spui că e o bandă rivală în oraș.
‎Sperie-i!
‎E bine. O bandă rivală e bună.
‎- Nicio grijă! Unchiul Youss e aici. ‎- Mersi, frate!
‎HAZAN ‎CARNE CUȘER
‎Tată, ești incredibil!
‎Ce?
‎Nu mai face chitanțe de 500 de euro!
‎Pare că se cumpără ‎30 de kg de merguez odată.
‎Ca să spălăm banii cum trebuie, ‎trebuie să pară real, da?
‎Vrei să faci 200.000 de euro pe lună?
‎Dacă fac chitanțe de 18 euro, ‎nu mă descurc.
‎Da, e cam obositor, dar asta e ideea.
‎Trebuie să spălăm 8.000 de euro pe zi, ‎deci cel puțin 360 de chitanțe.
‎- Am înțeles, dră Știe-Tot. ‎- Nu-mi mai spune așa mereu!
‎Și după?
‎Cu ce vom produce în noul depozit?
‎Căci nu vom spăla tot cu cârnați.
‎Mulțumesc, tată! ‎Mă gândesc la o nouă strategie.
‎Deocamdată, facem așa. ‎Hai s-o facem bine!
‎Nu te uita așa! ‎Dacă ne verifică autoritățile, picăm.
‎Să nu picăm de la trei cârnați, da?
‎Rahat!
‎Vino!
‎Poftim, un morcov!
‎Bine? Asta e!
‎Nicio grijă. Suntem prieteni.
‎Am nevoie de capul tău, amice. ‎Pentru familia mea.
‎Ca în ‎Nașul, ‎primul volum.
‎Nu vei simți nimic. E un cuțit de pâine.
‎Hai! Unu...
‎doi...
‎Nu pot s-o fac!
‎La naiba, nu pot!
‎Ce e ăsta? E mai bun.
‎Vino aici, bătrâne!
‎Așa!
‎Nu vei simți nimic.
‎Rahat! Ce e cu gâtul ăsta?
‎E mai gros decât celălalt. ‎Ce bătaie de cap! La naiba!
‎Ce idee de rahat!
‎Du-te! Trăiește-ți viața!
‎E printre preferații mei. ‎E un iepure american.
‎E foarte drăguț ‎și are un ciclu de somn cam ca al nostru.
‎Nu aveți și unii bolnavi? Un pic...
‎deprimați, fără poftă de mâncare
‎și care zic: „Am dat o tură prin cușcă.
‎Poate e vremea să renunț.”
‎Sau unul mort?
‎Sincer, dacă aveți unul pe stoc, ‎mort, ar fi o binecuvântare.
‎- Ăla nu e mort? ‎- Nu, doarme.
‎- Vreți un animal ca să-l ucideți? ‎- Nu.
‎- Nu, e o confuzie. Scuze! ‎- Eram speriată.
‎N-o să mint. Sunt măcelar.
‎- Asta nu e o piață. ‎- Sigur că nu.
‎Exact. Chiar mai bine,
‎pentru că vreau un animal întreg,
‎cu tot sistemul digestiv, mațe ‎și, dacă e posibil, cu blană groasă.
‎La piață găsești doar schelete.
‎Iubim animalele. Nu le mâncăm.
‎- Vă rog să plecați, domnule. ‎- Nu înțelegeți.
‎E pentru o farsă.
‎- Înțeleg, domnule. Vreți să-l mâncați. ‎- Nu!
‎- E pentru o glumă. ‎- Nu râd, domnule.
‎- Vă rog să plecați. Baptiste? ‎- Stați!
‎- Nu te deranja! ‎- Condu-l pe domn afară!
‎- Dacă nu aveți animale moarte, bine. ‎- Nu.
‎- Bine. ‎- Mulțumesc! La revedere!
‎Spre ieșire.
‎La revedere!
‎O zi bună!
‎N-am întrebat. Tatei îi place.
‎Aure, deschidem rezervorul în hambar?
‎Nu, e pentru noul depozit.
‎Intră în magazie între timp.
‎La naiba! Trage!
‎Nu, are o tonă. Vino! Hai să găsim o liză!
‎Avem compostul?
‎Ce compost?
‎Am cerut compost,
‎granule de argilă, cuburi Rockwool ‎și fibră de nucă de cocos.
‎Perfect. Totul e aici.
‎Dar nu-s sigură că e...
‎Nu e rezervorul ăsta cam mare ‎pentru noul depozit?
‎Vom face o tonă.
‎O tonă?
‎Da.
‎Să nu mai cumpăr teniși ‎și să investesc în imobiliare.
‎Le-am putea da niște bani și muncitorilor.
‎Da. Am putea face asta.
‎La naiba! Știam eu!
‎Ce e asta?
‎- Suntem în rahat. Futu-i! Știam eu. ‎- Ce naiba?
‎Ne-am făcut-o cu mâinile noastre.
‎De ce țipi?
‎- Uitați ce am găsit la intrare! ‎- Ce e?
‎- Ce este? ‎- Nimic.
‎Joseph țipă ca un copil ‎pentru un corb mort.
‎Asta e tot?
‎Cum adică? Sunteți nebuni?
‎E un corb eviscerat la ușa noastră! ‎Nu vă sperie?
‎Un corb, prieteni. Un corb.
‎- E simbolic! ‎- Despre ce vorbești?
‎Cum adică? Bunico, micuțul Grégory.
‎Ăsta e corbul.
‎Sigur, e o amenințare.
‎O amenințare de la o bandă rivală.
‎- Jo, încetează! Nu e nicio bandă rivală. ‎- Rahat!
‎Despre ce vorbești?
‎Nu e o cioară?
‎- Poftim? ‎- E o cioară.
‎- Ești sigur? ‎- Da, așa pare.
‎- E mai rău. ‎- Ce?
‎- De ce? ‎- Am pus-o. Vom muri cu toții.
‎Cum adică, tată?
‎Corneille, cântăreața!
‎„Trăiești în fiecare zi ‎ca și cum ar fi ultima.”
‎Da!
‎Da, exact. Fără îndoială.
‎- Nu e o coincidență. E o amenințare. ‎- Stai! Fiule, calmează-te! O iei razna.
‎Nu e cap de cal.
‎Nu cred că realizați ce greu e ‎să tai capul unui cal.
‎E foarte greu. Credeți-mă!
‎Deci o cioară e destul de bună. Vă spun.
‎Probabil e ketchup.
‎Ali, ce faci?
‎La naiba, e sânge!
‎- Evident, e sânge! ‎- Bine! Terminați!
‎O pisică mare a pus-o acolo. Să mergem!
‎Înapoi la treabă! Nu avem timp.
‎Ați înnebunit?
‎Vă spun că există o bandă rivală ‎care ne-a trimis un mesaj clar
‎și nu vă pasă?
‎ARMAMENT ‎GARA DE EST
‎Deci?
‎Iată frumusețea dorită data trecută!
‎E grozavă.
‎O pușcă de braconier.
‎Cât costă?
‎- E 12.000. ‎- Bine, o iau.
‎- Mai gândește-te! ‎- Am 10.000 aici...
‎Dai 12.000 pe o pușcă?
‎Tu ești ăla nebun. E super! E vintage.
‎Poftim? Arată ca un gunoi. ‎Vorbești serios?
‎Nu știu cât ai dat pe mașina ta de rahat. ‎Nu poți da 12.000 pe o pușcă de țăran.
‎Poftim?
‎Ce? Ai spus „pușcă de țăran”?
‎Chiar nu ai gust, țărane.
‎- Zi-i să se calmeze! Mă freacă la cap. ‎- Bine. O clipă!
‎Dragă, te rog! Doar energii bune azi.
‎Pușcă de țăran... Rahatule!
‎- Poftim? ‎- Am zis „ratat”!
‎Sigur!
‎Thibault, vino!
‎- Ce e cu tine? ‎- Vreau să vorbim despre cioară.
‎- Ce? ‎- Cred că a fost o amenințare.
‎Crezi că a ucis-o un vânător?
‎Evident că nu. ‎Nu era nicio rană de glonț. Nimic.
‎Sunt de acord.
‎De aceea spun că cineva a pus-o acolo.
‎Nu. E doar o pasăre. ‎S-a lovit de o fereastră.
‎A căzut și au găsit-o ratonii.
‎Au mâncat-o și au sfârtecat-o.
‎Ratoni, frate?
‎E un film Pixar? Ratonii nu există.
‎Suntem la țară.
‎Zilele astea, ‎păsările sunt semnul unei bande rivale.
‎Așa e acum.
‎Gata cu caii! Acum sunt păsările.
‎- Bine. Thibault? ‎- Da?
‎Am terminat.
‎Ia-ți pușca...
‎Teaca e un dar.
‎La 20 de euro, din fericire, a dat-o el.
‎- Distracție plăcută! ‎- Mersi!
‎Bine.
‎Poftim!
‎Dă-mi banii!
‎Nu spune nimănui, bine?
‎Ca de obicei.
‎Intră primul ca să nu ajungem împreună.
‎- Vrei să mă ucizi. ‎- Du-te!
‎Bună seara, tuturor!
‎Scuze, am întârziat puțin.
‎Din păcate, în seara asta,
‎voi începe cu vești proaste.
‎Tocmai am aflat ‎că Claude a alunecat pe scările blocului.
‎E grav rănit.
‎Se pare că drogurile au fost de vină ‎pentru cădere.
‎O recădere.
‎Îmi pare rău, Catherine, ‎dar acum nu ai mentor.
‎Va trebui să alegi altul.
‎Aș vrea să-l aleg pe Gérard.
‎M-a mișcat data trecută.
‎Gérard, e în regulă?
‎Dacă e în regulă?
‎Nu e, fiindcă eu...
‎nu sunt pregătit pentru asta.
‎Nu. Ei bine...
‎Încă lupt cu mine. E complicat. E…
‎Deci nu.
‎Catherine, poate altcineva?
‎Nu...
‎- Mă mai gândesc. ‎- Așa simt.
‎Nu credeam că Gérard va refuza. ‎E puțin surprinzător.
‎Scuzați-mă!
‎Îmi pare rău!
‎Nu, Catherine. Așteaptă!
‎Nu vreau să plângi.
‎Nu plânge, te rog!
‎No să te las singură. Bine, accept.
‎Mulțumesc!
‎V-am adus aici fiindcă ne extindem ‎și vom câștiga mulți bani.
‎Și întrucât am compus și am produs ‎cel mai prost album al lui Enrico
‎vândut în toată Franța,
‎vom folosi eșecul ăsta mare ‎ca să spălăm banii.
‎Să mergem!
‎Ali!
‎Uite-l!
‎Cu fiecare album cumpărat, ‎Enrico primește 15% drepturi de autor,
‎dar restul de bani ajung aproape toți ‎la noi.
‎Acolo!
‎NOUTATE ‎SORII DIN CONSTANTINE
‎Cumpărând fiecare album cu numerar, ‎primim banii înapoi ca venituri.
‎Banii ăștia devin perfect curați.
‎Vom lua multe albume ‎ca să spălăm mulți bani.
‎Avem mult de ascultat!
‎Dar, evident, trei oameni nu-s de ajuns.
‎Hei, băieți! Salut! Cum merge?
‎Trebuie să recrutăm mulți oameni ‎să cumpere albumul în toată Franța.
‎- Ar fi fost mai bine să le revindem. ‎- Da.
‎Se pare că e prea riscant. Aure?
‎Da. Nimeni nu poate ști.
‎Nici măcar casa de discuri. ‎Nu putem lăsa urme.
‎Poate, dar îmi rupe inima. ‎Sunt albumele lui Enrico.
‎- La naiba, e un păcat! ‎- Știu, tată.
‎Rahat!
‎Da, alo?
‎Da, știu, dar...
‎Nu cred că voi ajunge la cină, scumpo.
‎Aici, Ali, în lateral.
‎N-am uitat.
‎În ultima clipă, tata m-a trimis ‎să livrez în afara orașului.
‎- Nu, i-am zis. ‎- Acolo?
‎Scumpo, nu i-a păsat. Ce vrei să spun?
‎Aure! Vino să ne ajuți! ‎Ne chinuim! Nu fi coțofană!
‎Da!
‎Haide, Ali!
‎Nu, nu a spus lesbiană!
‎Nu îl apăr, Élodie. N-a zis „lesbiană”.
‎Acolo. Mă doare...
‎Umărul. Nu-l pot mișca.
‎Bine, recunosc. Ne-a făcut lesbiene.
‎E un nemernic. Ți-am zis.
‎Bine, te sun eu. Pupici.
‎La naiba! Va dura ceva.
‎Mersi că ai venit!
‎Mă bucur să te văd.
‎Păi, e firesc.
‎Îmi îndeplinesc rolul de mentor.
‎M-am gândit la ce-ai spus deunăzi
‎că e important să ai susținători buni ‎și o familie unită.
‎Cred că am nevoie de tine acum.
‎Asculți asta?
‎- Da. ‎- Frate!
‎Știu că-s puțin depășită, ‎dar sunt mare fan Enrico.
‎Știai că-l ai în față ‎pe cel mai mare fan al lui?
‎- Nu. ‎- Bine, dacă spui tu.
‎Pot spune chiar că...
‎e un prieten. Da.
‎- E incredibil! ‎- Un prieten bun.
‎Atât de mult, ‎încât fiul meu i-a compus ultimul album.
‎- Glumești. ‎- Deloc, Catherine.
‎Ei bine, trebuie să recunosc ‎că nu sunt un mare fan al ultimului album.
‎Da, știu.
‎Nu e marele Enrico.
‎Nu.
‎Și mi se spune Orientalul
‎Brunetul cu privirea fatală
‎Și mi se spune Orientalul
‎Dacă tot sunt sentimental
‎Ascultă, Catherine!
‎Îmi placi mult. Serios.
‎Cred că ești...
‎foarte frumoasă.
‎Dar...
‎nu mă simt pregătit...
‎de o nouă relație.
‎Uneori e bine să nu te gândești prea mult. ‎Să iei lucrurile așa cum vin.
‎Și să te lași purtat.
‎Da.
‎Futu-i! Arde repede.
‎Îmi pare rău, dubă.
‎Nu! Futu-i!
‎Nu!
‎Ce face idiotul ăla?
‎La dracu'!
‎- La naiba! ‎- Futu-i!
‎Ai avut dreptate, frate.
‎Mulțumesc!
‎Mersi, Olive! Unul înțelege.
‎V-am spus că e o bandă rivală. ‎Vor să renunțăm la afacerea asta.
‎Nu vorbesc de asta.
‎De martorul de pe bord. M-ai avertizat. ‎Trebuia să merg la mecanic.
‎Înveți să nu mai cumperi tot ‎de la second-hand.
‎Din fericire, nimeni nu era înăuntru.
‎- Evident. Bine. ‎- Stați! Asta e o incendiere!
‎Mașinile nu izbucnesc în flăcări așa.
‎Trebuie să fie vreo probă înăuntru.
‎Ca cioburile unui cocktail Molotov.
‎Asta folosesc ei.
‎Dacă voiau să trimită un mesaj, ‎ar fi ars duba.
‎Are mai mult impact.
‎Poate au încercat, ‎dar lucrurile nu merg mereu după plan.
‎E tot un mesaj!
‎Las-o baltă! E vina mea.
‎Data viitoare, ‎voi lua garanția în loc să fiu zgârcit.
‎Bine.
‎- Mă duc înapoi în pat. ‎- Și eu.
‎Mașina mea! Era unică în Franța. La naiba!
‎Așteptați! Nu puteți fi serioși!
‎De câte mesaje aveți nevoie ‎ca să pricepeți?
‎Bine.
‎- Ce este, Clém? ‎- Nimic.
‎E nebună.
‎La naiba! Nici vorbă. ‎Unde e cocktailul Molotov?
‎Nu e posibil!
‎La naiba, e un dezastru!
‎Futu-i! Clém, ce faci?
‎E ca un film de groază. Du-te înăuntru!
‎A luat-o razna.
‎- Trebuie să-ți spun ceva. ‎- Chiar nu e momentul.
‎Nici n-am asigurat mașina.
‎Joseph i-a dat foc.
‎- Cum adică? ‎- Ți-a ars mașina. L-am văzut.
‎Gata! M-am săturat să-l ataci mereu. ‎Tot el mi-a tăiat degetul?
‎Nu-mi pasă! L-am văzut!
‎N-ai văzut nimic. E întuneric afară.
‎Scuze, dar te înșeli. Nu e mare lucru.
‎Gândește-te puțin!
‎De ce i-ar da foc Jo?
‎- Nu știu. ‎- Vezi? Nu știi, la dracu '!
‎Jo e fratele meu. N-ar face așa ceva.
‎- Nu mă crezi? ‎- Îmi pare rău, dar nu.
‎Super! Genial!
‎La naiba! Haide!
‎La naiba! La dracu'!
‎Futu-i!
‎Rahatule, am văzut ‎că i-ai incendiat mașina.
‎Sunt aici.
‎Rahatule, am văzut ‎că i-ai incendiat mașina.
‎- Pentru că nu ți-a plăcut vopseaua? ‎- Ce spui?
‎Nu știu ce pui la cale, dar te voi doborî.
‎Ești nebună.
‎N-am avut nicio legătură. Ești bolnavă?
‎- I-am spus deja lui Olivier. ‎- Cum adică? Ce i-ai spus?
‎- Vezi? Tu ai fost. ‎- Nu am fost. Ce a spus?
‎Nimic. Idiotul nu m-a crezut.
‎Te iubește prea mult.
‎- De ce i-ai incendiat mașina? ‎- N-am fost eu.
‎- Joseph, de ce i-ai incendiat mașina? ‎- N-am fost eu!
‎Ba da. De ce?
‎Am vrut să incendiez duba!
‎Da? Mașina lui a fost un accident.
‎- De ce ai vrut să incendiezi duba? ‎- La naiba! Nu se poate.
‎Am vrut să vă sperii.
‎De ce ai vrea asta?
‎M-am înțeles cu Jaurès.
‎În 48 de ore, ‎trebuie să renunțăm la afacere.
‎Altfel, sunt mort.
‎- Rahat! ‎- Da.
‎- Ești un idiot. ‎- Nu. Îmi protejez familia.
‎- Ar trebui să fii fericită. ‎- De ce?
‎Dacă renunțăm toți la afacere, ‎Olivier va fi doar al tău.
‎Bine? Nu asta voiai?
‎Bine. Așa că lasă-mă să fac asta.
‎- Bine. S-a făcut! ‎- Bine.
‎- Nu voi spune nimic. ‎- Mulțumesc!
‎Dar mă bag și eu.
‎În ce anume?
‎În ce faci ca să-i sperii.
‎Nu, Clém.
‎Fac ceva prea complicat. ‎Necesită expertiză.
‎- Bine. ‎- Înțelegi?
‎Da, înțeleg. Dar mă bag.
‎Clém, te-am refuzat.
‎Bine, am înțeles.
‎- Grozav! ‎- Super!
‎- Mă bag. ‎- Clém, nu!
‎- Joseph... ‎- Clém!
‎- Altfel, le spun tuturor. ‎- Accept.
‎Dar eu sunt șeful și eu decid. E clar?
‎- E clar. ‎- Bine.
‎- La tine, mâine, la 9:30. ‎- Nu.
‎N-ai înțeles! Eu sunt șeful. ‎Nu la mine, la 9:30. La mine, la 9:45, da?
‎Merge.
‎- Să nu întârzii! ‎- Tu să nu întârzii!
‎Și spune-mi șef de acum!
‎O să-ți spun Jo-șef.
‎Nu e rău.
‎- Ne vedem mâine, Joseph. ‎- Am zis că... Bine, du-te!
‎Clém, vezi să nu vină cineva.
‎Futu-i! La naiba!
‎E bine. Am terminat.
‎Nu e rău, nu?
‎„Nicio grijă, Béné. Familia ți se va...”
‎„...alătura.”
‎N-am avut spațiu.
‎E cam jalnic!
‎Nu, e destul de bine ca să-i sperii.
‎Dar îi lipsește ceva.
‎- Stai! N-o lua razna! ‎- Da.
‎Nu! Ești nebună! Ce-i cu tine?
‎- Idioato! Ce ai făcut? ‎- Păi...
‎Nu pe mormântul mamei.
‎La naiba! Ce idioată!
‎- Ce faci? ‎- Stai!
‎Strici tot!
‎Lasă-mă! La naiba!
‎Ce e asta?
‎E o căsuță.
‎E de rahat. Nu se vor speria.
‎Ba da, casa va...
‎Nu știu...
‎Am pus o cameră de gazare la etaj.
‎Ăsta e fum.
‎E o cameră de gazare?
‎Da, evident. Se vede că arde.
‎În cazul ăsta, bine. Bravo!
‎- Și mai cum? ‎- Bravo, Jo-șef!
‎Așa! Să mergem!
‎Tata va veni în curând.
‎Mormântul mamei e frumos.
‎- Tată, ți-a ieșit. ‎- O merită.
‎CATHERINE: MĂ GÂNDESC LA TINE
‎Cine e? Gagica ta?
‎Despre ce vorbești?
‎- Nicio gagică. E GPS-ul. ‎- Da? Se numește Catherine?
‎Termină teatrul cu noi!
‎Sunt sigură că fiica mea s-ar bucura ‎c-ai cunoscut pe cineva.
‎De ce vorbești de Béné?
‎E doar o psihopată de la dezintoxicare. ‎Nu-mi dă pace.
‎Rahat!
‎Ce noroc! Cred că e fosta ta.
‎Da.
‎Mă ocup eu.
‎Élodie, ce mai faci?
‎- Bună, Ludmila! ‎- Bună!
‎- Ce faci, Aure? ‎- Bine. S-a întâmplat ceva?
‎Folosirea telefonului nu e permisă.
‎Da, dar nu-l foloseam.
‎Asta înseamnă că mint?
‎Nu! Deloc. Nu asta am spus.
‎Nu e nimeni pe drumul ăsta ‎și suntem la 200 de metri de casă.
‎Da, dar sunteți pe drum, ‎așa că vă dau amendă.
‎Nu, Élo...
‎- E mereu la fel cu voi. ‎- Cu noi? Cine?
‎Știi foarte bine la ce mă refer.
‎- Da, înțeleg. ‎- Da.
‎Élo.
‎- Ce faci? ‎- Îmi fac datoria.
‎Și nemernicul ăsta homofob merită.
‎Bravo!
‎Coborâți din mașină, vă rog!
‎Clém, fii naturală!
‎- Cred că o s-o spun... ‎- Nu...
‎- Da... ‎- Futu-i! La naiba!
‎Ce e? O problemă la cimitir?
‎La cimitir? Ce?
‎E furios ‎fiindcă Élodie tocmai i-a luat permisul.
‎- Élodie, fosta ta? ‎- Da.
‎Nu mă înghite. Polițistă idioată!
‎- Nici nu e vina mea că ai părăsit-o. ‎- De fapt...
‎I-au găsit canabis în sânge idiotului!
‎Ce?
‎Nu fiți așa de surprinși! ‎Am știut mereu că nu renunțase.
‎I-ați văzut ochii mari de cămilă?
‎Da, asta nu te ajută, tată.
‎Bine. Nu pot să renunț. Ce vreți să spun?
‎Hai, bunico!
‎- Și cimitirul? ‎- Ce-i cu cimitirul?
‎Am mers ca în fiecare joi.
‎Nimic nou.
‎Bine.
‎La naiba, n-a mers!
‎Da.
‎Ți-am zis să nu folosești guașă! ‎Nu rezistă la apă.
‎Nu știam că va ploua, Clém, da?
‎N-o să vopsesc mormântul mamei ‎cu ceva permanent. Nu sunt nebun.
‎Joseph, e doar piatră.
‎Jo-șef.
‎Jo-șef!
‎Nu-i mare lucru. Am o idee genială.
‎Copilașii mei. Are pălărie...
‎Uită-te la cel mic! Ibrahim e în brațe.
‎Îl hrănește.
‎Asta e pentru albumul bebelușilor.
‎„Bună, Joseph! Sper că ești bine. ‎O să dăm foc copiilor.”
‎Ce e cu tine?
‎Ești nebună? Îți amintesc că-s copiii mei.
‎Joseph, e fals.
‎Trebuie să forțăm. ‎Ai stricat totul cu vopseaua.
‎- Cine e bunăciunea? ‎- Ce?
‎E chipeș.
‎Sfinte Sisoe!
‎Ce armăsar în pantalonii ăia!
‎- Ce mai bucată! ‎- Cum adică?
‎Să vedem. Ce e?
‎Stai! Cine e nemernicul?
‎Să vedem ce dotări are.
‎Rahat, ai dreptate! Stă bine.
‎E dotat.
‎Stă la marinat acolo. Sigur pute. ‎Boul! Uite!
‎- Îl deranjează, a aranjat-o. ‎- Evident că îl deranjează.
‎Fata mea zicea mereu ‎că nu-i păsa de mărime.
‎Era ceva ce nu băga în seamă.
‎La naiba! A văzut-o. Hei!
‎Hei, omule! Taci, idiotule!
‎Oricum, după tripleți, ‎nu e pregătită să revină în joc.
‎Ce înseamnă asta?
‎Cred că e largă. Foarte largă.
‎Dilatată.
‎- Bine. Am înțeles. ‎- Dar...
‎cu o așa sculă, ar putea merge.
‎OK. Gata? ‎Vorbim despre asta toată dimineața?
‎- Gata cu pozele? Plecăm? ‎- Ultima.
‎Plec. Nu-mi pasă.
‎Bucata!
‎Joseph, ți-am futut soția ‎cu scula mea mare.
‎Oprește-te! Nu atinge! La naiba!
‎Clém, idioato! Nu te mai prosti! ‎Asta costă o tonă.
‎Ce facem aici?
‎O să cunoaștem un machior.
‎La naiba, Clém!
‎Un machior de cinema ‎specializat în astfel de lucruri.
‎- El face efectele speciale. ‎- Facem un film.
‎Nu.
‎Vei vedea.
‎- A terminat. ‎- Da.
‎- Veniți cu mine! ‎- Grozav! Venim.
‎Fac efecte de îmbătrânire, ‎ca pentru Édith Piaf.
‎La vie en rose?
‎Nu, documentarul belgian.
‎Pentru un atac major, ‎am nevoie cam de două ore și jumătate.
‎Trebuie să umflu fața, să fac vânătăi.
‎- Grozav. ‎- Niște tăieturi cu sânge uscat.
‎Pentru un film, cer 5.000 € fără taxe.
‎- Grozav. ‎- Ce? Serios?
‎- E prea mult pentru o idee de rahat. ‎- Vreau să creadă că am fost bătut.
‎Să pară real.
‎E o prostie. ‎Își vor da seama când te vor îngriji.
‎Clém, nu te mai prosti!
‎- Bine. ‎- Toate bune?
‎Ce-i cu tine?
‎Ești nebună?
‎La naiba! De ce m-ai pocnit așa, cretino? ‎Futu-i!
‎Nici măcar o vânătaie.
‎Ce dracu'?
‎Nu mai da în mine! Nu-mi vine să cred!
‎Nu e rău.
‎- Doare, dar nu e rău. ‎- Da.
‎Îți bați capul cu virginul ăsta? ‎Eu te sparg gratis.
‎- Nu pot să ating. ‎- Îmi dai piciorul? E fragil.
‎- Ai grijă, e fragil. ‎- Da.
‎- Ai grijă! ‎- Poftim!
‎Clém, recapitulare rapidă.
‎O să intru panicat.
‎Aștepți cinci minute ‎și arunci cărămida în geamul sufrageriei.
‎Bine?
‎Unde e geamul sufrageriei?
‎- E acolo. ‎- Da, bine.
‎- Pe acolo. ‎- Bine.
‎- Cinci minute. Sufragerie. Arunci. ‎- Bine.
‎Trebuie să meargă, Clém, da? ‎Botanistul vine mâine.
‎- Pot avea încredere în tine? ‎- Da.
‎Poftim!
‎- Urează-mi noroc! Intru. ‎- Mulțumesc!
‎- Urează-mi noroc! ‎- Ce?
‎La naiba! Bine.
‎Cărămida în geam.
‎- Cinci minute. ‎- Da.
‎Showtime!
‎La naiba!
‎M-au atacat cinci tipi cu măști.
‎La naiba!
‎La naiba! Au apărut din senin.
‎M-au luat, m-au aruncat și m-au bătut.
‎Au spus lucruri. N-am înțeles nimic!
‎Spuneau: „Nenorociții de Hazan!
‎Renunțați la afacere! ‎E ultimul avertisment.
‎Am trimis cioara și n-ați înțeles, ‎deși era foarte clar!
‎Mașina arsă! Ce mai vreți? ‎Să i-o tragem babei?”
‎Am zis: „Ce? Sunteți nebuni! ‎N-o atingeți pe bunica!”
‎Au zis: ‎„Suntem banda rivală. Facem ce vrem.
‎Când o să înțelegeți ‎că suntem o bandă rivală?”
‎Ce faci, Joseph?
‎What's up?
‎Nu.
‎Am fost atacat de cinci tipi...
‎Scutește-ne! Jaurès ne-a zis tot.
‎Cum adică?
‎Înțelegerea ta.
‎Ca să ieșim din afacere.
‎Nu trebuia să fie mâine?
‎M-am hotărât să fac un control rapid ‎ca să pregătesc venirea lui Vadim mâine.
‎Cred că a fost o idee bună.
‎Pot explica totul.
‎Am înțeles.
‎Am făcut-o ca să vă protejez!
‎Nu e nevoie să ne protejezi! ‎Suntem bine.
‎Cioara erai tu.
‎Sigur că era el.
‎Ești un idiot, Joseph.
‎Bunico, jur!
‎Ești o rușine!
‎- Jur. ‎- Nu mai jura! Ești nebun?
‎- Acum te prefaci... ‎- Gata!
‎Ați înnebunit toți?
‎Credeam că familia Hazan era perfectă.
‎M-am înșelat amarnic.
‎- Jaurès, pot să-ți explic. ‎- Taci, Joseph!
‎Jaurès, o să-ți explic totul.
‎Eu sunt șeful Pastraweed.
‎Fiul meu avea un plan egoist.
‎Nu-mi pasă, Gérard.
‎Bine?
‎Veți onora înțelegerea
‎și-mi veți da rețeta pentru Pastraweed.
‎De ce vă uitați așa la mine?
‎Nu vă dau nimic!
‎Cum dorești.
‎Mirko.
‎- Nu! ‎- Stai!
‎Bine!
‎Te ajut. Ți-o dau!
‎Mersi, bunico!
‎Perfect.
‎Veți discuta mâine cu botanistul meu.
‎Și dacă rețeta nu e bună...
‎vă omor.
‎Mirko,
‎echipează familia asta de ratați ‎cu brățările electronice, te rog.
‎Piciorul.
‎Puteți merge la magazin, la parcul acvatic ‎sau la prostituate.
‎Dar, dacă încercați să fugiți,
‎vă voi găsi
‎și vă voi omorî.
‎Telefonul, Joseph.
‎Lulu, de acum înainte, ‎comunic cu tine și cu nimeni altcineva.
‎Dacă te sun și nu răspunzi...
‎vă omor.
‎Bine?
‎Shabbat shalom,‎ cum spuneți voi.
‎Hai, Mirko!
‎Futu-i! Uită de cărămidă! ‎S-a terminat. Au plecat.
‎Au plecat.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nimic. Mi-am prins puloverul în mărăcine.
‎Mă oftic.
‎La naiba! Șapte sute de euro irosite.
‎Bunico?
‎Bunico, unde ești?
‎Bunico?
‎Ce faci? Te-am căutat peste tot.
‎Ești bine?
‎Da, sunt bine.
‎Sunt bine.
‎E...
‎multă presiune din senin.
‎Da, sigur. Înțeleg.
‎Ești palidă.
‎Vrei să stai jos? Îți aduc niște apă.
‎Mă întorc.
‎N-a procedat bine Joseph.
‎Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică