‫לז'ראר היה בעבר אטליז כשר,‬
‫אבל היום יש לו אטליז הרוס.‬
‫שלום, ז'ראר. מה קרה פה?‬
‫טוב...‬
‫קצת נסחפתי,‬
‫וניסיתי לשפץ בעצמי, אבל הכול יצא משליטה.‬
‫מה ניסית לעשות, ז'ראר?‬
‫הרעיון היה לפתוח בר נרגילות, אבל...‬
‫יוקרתי מאוד.‬
‫אטליז-בר-נרגילות.‬
‫למשל, זה מקרר הבשר הישן.‬
‫רציתי להפוך אותו לחדר עישון,‬
‫כדי שהלקוחות יוכלו לעוף... לנוח.‬
‫סליחה, אני צריך לקחת את התרופה שלי.‬
‫קאט.‬
‫תדבר עם החבר שלך.‬
‫צילמנו כבר עשרים פעם,‬ ‫וזה עדיין נורא. תגיד לו.‬
‫אני אדאג לזה.‬ ‫-תודה.‬
‫ז'ראר.‬ ‫-מה?‬
‫אתה יכול להתרכז?‬
‫אתה הורג אותנו.‬ ‫-חמש דקות.‬
‫אני מרגיש כאילו שהראש שלי‬ ‫הוא סיר קוסקוס. אני זקוק להפסקה.‬
‫חמש דקות.‬ ‫-בסדר.‬
‫גסטון, אני עושה את זה רק בגללך.‬
‫חבר שלך קוץ בתחת.‬
‫יש לך...?‬
‫סיגריה?‬ ‫-לא.‬
‫לא, קצת גראס.‬
‫לא.‬
‫חשיש?‬
‫חשבתי שאולי, בגלל ה...‬
‫לא.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫עלי, הכול בסדר?‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫יום טוב. להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫זין, איזה מבאס.‬
‫הרגליים שלך ארוכות מכפי שחשבתי. אני אקפל.‬
‫לא.‬ ‫-זה ממש נורא.‬
‫מה?‬ ‫-מה קורה?‬
‫יש שוטרים בכל מקום, וגם ריח של גראס.‬ ‫-אנחנו כבר יודעים את זה.‬
‫אז תעשו משהו.‬
‫אני לא יכול לעשות הכול בבת אחת.‬
‫ואתה יכול לסגור את הדלת!‬
‫החליפה קטנה מדי, כרגיל.‬
‫אני מסכים עם עלי. היא קטנה מדי.‬
‫אני לא יכול ללכת למשרד הבריאות‬ ‫לבוש כמו ילד קטן.‬
‫יתפסו אותנו בגלל הריח הזה.‬
‫יש לי רעיון...‬
‫לודמילה!‬
‫אתה לא יכול להפריע לי כל הזמן.‬
‫איך קוראים למאכל המסריח? זה עם המעיים?‬
‫קישקע!‬ ‫-בדיוק.‬
‫תוכלי להכין שלושה, ארבעה סירים‬ ‫כדי להסתיר את ריח?‬
‫סירים להסתיר את הריח.‬ ‫-טוב.‬
‫אני צריך שכולכם תהיו בחנות מחר בשלוש.‬
‫דמידו רוצה לראיין אותנו.‬ ‫-אני לא מצטלם לטלוויזיה.‬
‫אני יכול להיות פה בשלוש.‬
‫שכח מזה, זה למשפחה בלבד.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא יכול מחר, אבא.‬
‫יש לי פגישה עם אור...‬
‫רגע, איזו פגישה?‬
‫אנחנו צריכים...‬ ‫-בקשר לעסק?‬
‫אם ככה, אנריקו ואני צריכים לדעת.‬
‫סתם ניירת, משהו משעמם במיוחד.‬
‫אחד מהמכרים של אנריקו עזר לנו.‬
‫מזל שאנריקו איתנו.‬
‫נכון.‬ ‫-לגמרי.‬
‫יש לי רעיון בקשר לריח.‬
‫אני יכול לעשות פלוצים מסריחים.‬
‫תעשה לי טובה,‬ ‫תתעסק בחליפות במקום לדבר שטויות.‬
‫לודמילה!‬
‫אני סומך עלייך.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫איזה מגעיל הז'ראר הזה.‬
‫בכלל לא אכפת לי מהתוכנית של דמידו.‬
‫הוא מתייחס אליי כמו אל חרא,‬ ‫ואף אחד לא אומר כלום.‬
‫אתה לא ממשפחת חזן.‬
‫אני יודע, אבל...‬
‫אני קורע את התחת בשבילם, ולא מקבל כלום.‬
‫איי! זה שורף.‬ ‫-בסדר, אבל אתה זז.‬
‫אני זז...‬ ‫-אתה זז.‬
‫אני עצבני.‬
‫שכח מזה, יש לך אותי.‬
‫אתה מאושר ומסופק.‬ ‫-"תודה", זה כל מה שאני מבקש.‬
‫לא יודע...‬
‫רק תגיד,‬
‫והסיפור של משפחת חזן נגמר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫העסק. אני ואתה, בלעדיהם.‬
‫רגע, זה לא מה...‬
‫הם נידו אותך.‬ ‫אני אכניס אותך למשפחה שלי כהרף עין.‬
‫מותק, זה באמת חמוד...‬ ‫-אתה רוצה להתחתן?‬
‫מה?‬
‫אתה רוצה משפחה. בוא נתחתן.‬
‫סליחה,‬
‫אנחנו ביחד רק שלושה שבועות.‬
‫ברור, אז לא נתחתן. בטח.‬
‫סליחה, פשוט לא ציפיתי לזה.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫אין בעיה!‬ ‫-אני...‬
‫אפס בעיות.‬
‫זה עובד מצוין. כל הכבוד.‬
‫הסירחון מגיע עד היער.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-מצוין. אצלך?‬
‫טוב. אז אתם אוכלים פה.‬ ‫-כן.‬
‫טעים מאוד.‬ ‫-טעים, נכון?‬
‫תמסור ברכות לשפית.‬
‫אני אמסור לה עכשיו.‬
‫אני הולך. בסדר, בתיאבון.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫סבתא הכינה קישקע מסריח,‬
‫אבל שוטרת אחת באה ואהבה אותו.‬
‫כל היחידה אוכלת פה עכשיו.‬
‫נשאר עוד "מלוריה"?‬
‫מלוחיה. כן, אני אביא לך.‬
‫לא, באמת, השתגעתן?‬
‫לא יכולנו לסרב להם בלי לעורר חשדות.‬
‫תודה, היה טעים מאוד.‬
‫איזה כיף לשמוע.‬
‫אז נתראה הערב.‬ ‫-כן, הערב. מגניב.‬
‫להתראות.‬
‫למה בערב?‬
‫אתן מגישות גם ארוחת ערב?‬
‫לא, במטווח.‬
‫זה כיף.‬
‫הבית הזה הוא בית משוגעים.‬
‫מה זה?‬
‫ברצינות?‬
‫מה עכשיו?‬
‫היי, אחי,‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫פרה. בשביל הזבל.‬
‫אבל למה?‬
‫היא תחרבן, וככה נסתיר את הריח.‬
‫תראה איזה יופי.‬
‫תסתכל. לא יפה?‬ ‫-בהחלט.‬
‫נהדר.‬
‫אני לא מריח כלום.‬
‫כלום.‬
‫אני לא מריח כלום.‬ ‫-מה?‬
‫אתה בטוח?‬
‫כל האף שלך מרוח.‬
‫זין!‬
‫יש לי חרא על האף!‬
‫אני אחזיר אותה. יש עוד חרא?‬
‫כן.‬ ‫-חרא!‬
‫תחזיר אותה, אחי.‬ ‫-בואי, קולט.‬
‫פספסת קצת.‬ ‫-פה?‬
‫כן.‬ ‫-זין!‬
‫שפם יפה.‬
‫הכול בגלל הטבעונים האלה, כי...‬
‫פעם, אם מישהו היה אומר שהוא לא אוכל בשר,‬
‫הוא היה מאושפז בבית משוגעים.‬
‫קאט. תקשיב, ז'ראר.‬
‫מה?‬ ‫-תנסה, בבקשה.‬
‫אתה לא יכול להעליב את כולם.‬
‫זאת תוכנית משפחתית.‬
‫הצופה צריך לחבב אותך, להזדהות איתך.‬
‫לא יודעת, תדבר על דברים שאתה אוהב.‬
‫תדבר על המשפחה שלך!‬
‫מה את רוצה שאומר?‬
‫האטליז הזה הוא כל חיי.‬
‫הכרתי פה את אשתי.‬
‫הייתי עדיין מתלמד.‬
‫הצעתי לה פה נישואין.‬ ‫ביקשתי מאבא שלה, איזידור.‬
‫אני זוכר שהוא...‬ ‫לא הייתי טוב מספיק בשבילה.‬
‫איזידור אמר לי...‬
‫היה לו קול עמוק, הוא אמר:‬
‫"היא לא תהיה שלך כל עוד אני חי."‬
‫תהא מנוחתו עדן.‬
‫ואז...‬
‫התחלנו פה את חיינו, אני ובנה.‬
‫הילדים שלנו גדלו פה.‬
‫היינו מאושרים פה.‬
‫ו...‬
‫אני יודע שבנה איננה, אבל...‬
‫פה, אני...‬
‫אני רואה אותה בכל מקום.‬
‫קיבלת מה שרצית?‬
‫גרמת לי לבכות. מרוצה?‬
‫לא.‬ ‫-זהו.‬
‫ז'ראר.‬ ‫-כן, "ז'ראר, ז'ראר".‬
‫זה לא מתאים לי.‬
‫את נראית מצוין.‬
‫את יכולה לקחת אותו.‬
‫אני לא יודעת, יש לך משהו אחר?‬
‫איזו פגישה יש לך?‬
‫אמרתי לך, פגישה עם בנקאי אחד. יש לו בנק.‬
‫לא רחוק מפה, למען האמת, ברובע התשיעי.‬
‫כשהכרנו... מתי זה היה?‬
‫כשג'ו ואני למדנו באוניברסיטה...‬
‫את בדיוק כמו אחיך. כל פעם התשובה משתנה.‬
‫בכלל לא.‬
‫לכולנו יש סודות.‬
‫לי אין.‬
‫אני אומרת מה שאני רוצה להגיד.‬
‫"אני אומרת מה שאני רוצה להגיד."‬ ‫אצלי זה שונה, את יודעת.‬
‫מה...?‬
‫לא!‬
‫את צוחקת?‬
‫לא.‬
‫את בהיריון?‬ ‫-כן.‬
‫איזה טירוף!‬
‫אני אהיה דודה. אלוהים אדירים!‬
‫למה הוא לא אמר לי? מה הבעיה שלו?‬
‫טוב, הוא בעצם...‬
‫הוא לא יודע.‬
‫הוא לא יודע?‬
‫לא.‬
‫למה?‬
‫טוב... את מכירה את אחיך.‬
‫אני לא יכולה לדמיין עתיד ביחד איתו.‬
‫הוא יהיה אבא מדהים.‬ ‫אתם אוהבים אחד את השנייה.‬
‫כן, בטח.‬
‫אבל זה לא הזמן הנכון.‬
‫בכל אופן, אל תספרי לו בינתיים.‬
‫זה הסוד שהכי קשה להסתיר.‬
‫בסדר, זאת החלטה שלך.‬
‫אבל אני מודה ששמתי לב‬ ‫שהציצים שלך נהיו ענקיים.‬
‫לא!‬
‫אוי, חרא...‬
‫זה מתחיל לקרות.‬
‫הגיע הזמן לספר לעאידה.‬
‫למה את מזכירה אותה? למה להלחיץ אותי?‬
‫כולם יודעים חוץ ממנה.‬
‫היא החברה הכי טובה שלי,‬ ‫ואני משקרת לה כל היום.‬
‫בואי נחכה שהחוק יעבור, רק עוד חודש.‬
‫שלום, אדוני.‬ ‫-שלום.‬
‫אור וז'וזף חזן.‬
‫לא, אתם לא ברשימה.‬
‫אני מצטער. אתם יכולים לזוז, בבקשה?‬
‫חכה רגע, אנחנו לא צריכים רשימה.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫אנחנו מוזמנים של אנשים חשובים מאוד,‬ ‫אתה מבין?‬
‫של הבת של השר.‬
‫בסדר, תירגע. השם שלכם לא ברשימה,‬
‫אז תזוזו הצידה, בבקשה, בשקט.‬
‫מה היא עשתה עכשיו, לעזאזל?‬
‫תודה רבה.‬ ‫-לא ייאמן. היא מניאקית.‬
‫קלמנטין?‬
‫קלמנטין, זה ז'וזף. מה קרה?‬
‫לא נתנו לנו להיכנס.‬
‫לא היינו ברשימה.‬
‫טוב מאוד, אפס!‬
‫סליחה?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫מה אתה עושה פה? מה עם משרד הבריאות?‬
‫מה קרה לשיער שלך?‬
‫לא היה לנו זמן לסיים.‬
‫היינו אמורים ללכת,‬ ‫אבל החברה שלך פישלה. איזו מעצבנת...‬
‫יקירתי?‬ ‫-תעוף מפה!‬
‫מה?‬ ‫-היא משוגעת.‬
‫תפתחי, בבקשה.‬
‫עכשיו אתה מאושר? אתה שוב עם החבר שלך.‬
‫אמרת שהם מתייחסים אליך כמו אל חרא,‬ ‫שאתה לא סובל את המזדיין הזה.‬
‫ועכשיו אתה מוצץ לו כמו כלבה!‬
‫אתה רוצה להגיד לי משהו?‬ ‫-לא אמרתי את זה.‬
‫אבל נדמה לי שאני יודע מה קורה.‬ ‫תקשיבי, מותק,‬
‫אני לא מתנגד לרעיון שנתחתן,‬
‫אבל בואי נחכה, נצבור זיכרונות...‬ ‫-סתום את הפה!‬
‫אתה משקר לי.‬
‫רגע, רגע. קלמנטין, אני מצטרף לשיחה.‬
‫אני אשכח שקראת לי "מזדיין",‬ ‫לא התכוונת לזה.‬
‫בטח שהתכוונתי, מזדיין.‬
‫בסדר, לא קרה כלום.‬
‫תקשיבי, אוליבייה הוא אחי, בסדר?‬ ‫אני מכיר אותו כל החיים.‬
‫ואני נשבע לך שלא ראיתי‬ ‫אותו ככה עם אף אחת בחיים.‬
‫אני לא יודע אם הוא אמר לך,‬
‫אבל הוא לא מכיר את ההורים שלו,‬ ‫הם נטשו אותו בילדות.‬
‫למה אתה מספר לה?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫ידעת?‬
‫לא, לא ידעתי.‬
‫בגלל זה הוא כל כך רגיש.‬
‫את צריכה להיות סבלנית.‬
‫הוא כמו סוסי פרא שאי אפשר לאלף.‬
‫אם מלטפים אותם ומאכילים אותם‬ ‫במעט חציר, אז אפשר להשתלט עליהם.‬
‫אחר כך אפשר למכור אותם במחיר יפה מאוד.‬
‫אבל אל תמכרי את אוליבייה.‬
‫תשאירי אותו קרוב אלייך.‬
‫אם הוא יישאר קרוב אלייך,‬ ‫תנצחי בכל מרוץ בחיים.‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫אני אוהב אותך, אחי.‬
‫אל תהרסי את מה שיש לכם, בסדר?‬
‫אני חושב שהוא באמת אוהב אותך.‬
‫זה נכון?‬
‫אתה אוהב אותי?‬
‫כן, אני אוהב אותה.‬
‫תגיד לה, היא לא שומעת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אתם עליי.‬
‫אני מאחורייך.‬
‫אל תדאג בקשר לפגישה.‬
‫אני אדבר עם אבא שלי. אני לא לגמרי משוגעת.‬
‫ברור.‬ ‫-אופס, הרגשתי את הזין שלך.‬
‫תודה, אחי.‬
‫את לא מחזיקה אותו כמו שצריך.‬
‫אוי, חרא!‬
‫האקדח לא נצור.‬ ‫-זה היה מפחיד.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אסור לי לבוא ולתת לאחותי חיבוק?‬
‫אני עסוקה.‬
‫חכי, חכי.‬
‫מה קורה עם ז'וזף?‬
‫הוא החבר שלי. למה?‬
‫למה?‬
‫אני ארצח את הבן זונה הזה.‬ ‫-לא, אתה לא. אני עושה מה שאני רוצה.‬
‫את חושבת שאת יודעת מי הוא?‬ ‫-כן.‬
‫אני יודעת שהוא לא לוזר שמקבל השלמת הכנסה,‬ ‫מוכר גראס, ואוכל אצל ההורים שלו.‬
‫הוא איש טוב.‬
‫בפעם הבאה שתבקרי בבית שלו בכפר,‬
‫לכי לבדוק את האסם.‬
‫אז תראי מי הוא.‬ ‫-למה?‬
‫מה?‬ ‫-את תראי.‬
‫ואז נראה מי באמת אפס.‬ ‫-זין.‬
‫- ל'אובס -‬
‫- לגליזציה‬ ‫הצרפתים אומרים כן -‬
‫זה טוב...‬
‫יוס, מה נשמע?‬
‫התקשרתי אליך שלוש פעמים, חתיכת כלב.‬
‫ואתה מאחר.‬
‫אני לא מאחר בהרבה.‬
‫אבל טוב שהתקשרת, כי אני צריך הארכה קטנה.‬
‫אתה רוצה עוד זמן? אחותי לא מספיקה לך?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תקשיב, אל תתעסק איתי.‬
‫אני יודע הכול.‬
‫תשמע, אני מצטער ש...‬
‫יודע מה? אני לא מצטער, בסדר?‬
‫מה שקורה בין עאידה לביני זה עניין שלנו,‬
‫לא שלך.‬
‫זה לא ענייני?‬ ‫-לא.‬
‫עוד נראה, כשאני אכניס אותך לתא המטען שלי‬
‫ואזרוק אותך מצוק, בן זונה.‬
‫ברור לי שאתה אוהב את אחותך,‬ ‫אני קורא בין השורות.‬
‫אבל גם אני אוהב אותה.‬
‫באמת, היא האישה של חיי.‬
‫אל תדאג בגלל הכסף.‬
‫אנחנו לא גונבים אחד מהשני, זה מגוחך.‬
‫יהיה בסדר, אני אסתדר.‬
‫כן, בסדר.‬
‫בסדר. בן זונה.‬
‫הגראס-סטרמה שלך יוצאת מהכלל, לודמילה.‬
‫שאכטה אחת, אבא.‬
‫רק אחת, ואני מסטולה לגמרי.‬
‫החומר חזק מאוד.‬
‫חכו, הוא עוד לא יבש לגמרי.‬
‫זה רק חצי מהעוצמה.‬
‫אם זה יעבוד,‬
‫תוכל לפנק את ז'ה-פה.‬
‫ז'ראר.‬ ‫-מה?‬
‫זה אתה, בציור.‬
‫זה אתה?‬
‫כן, זה אני.‬
‫בנה שלי...‬
‫מי זה?‬
‫אני אלך לבדוק.‬ ‫-רגע.‬
‫לא, אני היחיד שלא מסטול.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מי זה?‬ ‫-שקט! תפסיק.‬
‫אני בא!‬
‫אה!‬ ‫-שלום.‬
‫משטרה, משטרה.‬
‫מה?‬ ‫-תחביא את זה!‬
‫זין.‬
‫הנה.‬
‫מה שלומך?‬
‫ככה ככה.‬
‫יש בעיה?‬ ‫-כן.‬
‫חרא.‬
‫אני לא יודעת למה,‬ ‫אבל יש אצלנו בעיית צנרת רצינית.‬
‫לא בגללנו.‬
‫לא עשינו כלום.‬
‫ברור שלא.‬
‫הבעיה היא שהיום מסיבת יום השנה העשירי‬ ‫של תחנת לוריס,‬
‫וכל המקום מוצף.‬
‫יש רק פתרון אחד.‬
‫מסיבת קצף!‬
‫לכולם!‬
‫לא, לא ממש.‬ ‫-לא?‬
‫רציתי לדעת אם נוכל להשתמש באסם שלכם.‬
‫- לגליזציה‬ ‫הצרפתים אומרים כן -‬
‫לא.‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-למרבה הצער.‬
‫החפצים...‬
‫קרובים מדי אחד לשני.‬
‫כולם ביחד,‬
‫באסם.‬
‫יותר מדי חפצים.‬
‫זאת לא בעיה.‬ ‫אני אשלח עשרים חבר'ה שיעבירו הכול.‬
‫הבנתי. בסדר.‬
‫שלום!‬ ‫-שלום.‬
‫אחותי. אתן מכירות?‬
‫כן.‬
‫אנחנו...‬
‫יהיה מסובך לעשות את זה באסם,‬
‫אמא שלנו לא אהבה...‬
‫היא מתה.‬
‫כן.‬
‫בדיוק.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫היא לא אהבה להכניס הביתה אוכל לא כשר.‬
‫זה ככה...‬ ‫-מאז ומעולם.‬
‫כן, ביהדות...‬ ‫-אנחנו יהודים.‬
‫בדיוק.‬
‫אני מבינה לגמרי.‬
‫אולי זה דווקא לא נורא,‬
‫האוכל שלנו ספוג מים.‬
‫באמת?‬ ‫-ואנחנו מתים על האוכל שלכם.‬
‫אתם יכולים להכין את האוכל.‬
‫נשלם לכם, כמובן.‬
‫אבל...‬
‫כל הכבוד.‬ ‫-יופי.‬
‫בתנאים כאלה, יהיה כמעט חשוד אם נגיד לא.‬
‫אז נגיד כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן גדול.‬
‫אדיר. הצלתם אותנו.‬
‫אז נבוא בשבע לסדר הכול? זה בסדר?‬
‫אין בעיה. אפשר גם בשמונה או בשמונה וחצי.‬
‫עדיף בשבע, אחרת יהיה מאוחר מדי.‬
‫בסדר, אז בסביבות שבע.‬
‫להתראות.‬ ‫-מצוין.‬
‫נשיקות.‬
‫כן, נשיקות.‬
‫להתראות.‬ ‫-צ'או.‬
‫- חזן, בשר כשר -‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫בואו נשים את השקים פה.‬
‫הנה הם.‬
‫מה?‬ ‫-תיזהר.‬
‫זין.‬
‫תקשיבי,‬
‫אני אסביר הכול.‬
‫בסדר? זה פשוט מאוד.‬
‫כל מה שאת רואה פה...‬
‫יהיה חוקי.‬
‫זה נכון.‬
‫הוא אומר את האמת, לשם שינוי.‬
‫גררת את אחי לעסק הזה?‬ ‫-לא, הוא...‬
‫חיכינו לרגע הנכון לספר לך.‬
‫זה יהיה עסק גדול מאוד, עם אנריקו.‬
‫אני מבטיח לך, זאת לא בעיה.‬
‫כולכם משוגעים.‬
‫עאידה. עאידה, עאידה!‬
‫חכי.‬ ‫-ז'וזף.‬
‫חרא. עאידה!‬ ‫-ז'וזף!‬
‫תסתדר איתה אחר כך, בובל'ה. תחזור הנה.‬
‫זין.‬
‫הכול בסדר?‬
‫הנה.‬
‫בואו נחביא את המשאית.‬
‫שוק רנג'יס יכול להתאים.‬
‫מסוכן מדי.‬
‫בחניון של וירז'יל.‬
‫יש מערכת אזעקה, אני יודע את הקוד.‬
‫ואם הוא יגלה? הלך עלינו.‬
‫זה לא אפשרי.‬ ‫הוא נסע עם ז'ה-פה ומלאני לשבוע.‬
‫באמת?‬
‫מושלם. תן לי את המפתח, אחי.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אם תיתפס, תקבל 15 שנה.‬
‫אז מה? אני אעשה ספורט,‬ ‫אחזור חתיך, אלך לחוף...‬
‫על מה אתה מדבר? די, זה רציני.‬
‫אין ברירה. השוטרים, המשפחה שלך...‬
‫תן לי את המפתח. רק אני יכול.‬
‫אין אפשרות אחרת.‬
‫בסדר.‬
‫תיזהר.‬
‫אל תדאג לי.‬
‫בסדר?‬ ‫-זין.‬
‫תודה, אחי.‬
‫אני אסע אחריך.‬
‫לא יתנו לך לעבור בשכונה.‬ ‫-תודה גם לך.‬
‫תיזהר.‬
‫תתקשרו אליי אחר כך, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫- כבוד, מולדת, ערכים, משמעת -‬
‫- משטרת המדינה -‬
‫סליחה, מר חזן.‬
‫היין האדום נגמר.‬
‫יש לך במקרה כמה בקבוקים?‬
‫אני כבר מביא כמה.‬
‫תודה.‬
‫האסם שלי, היין שלי. הם מתחילים לעצבן אותי.‬
‫את לא פוחדת שיראו אותנו?‬
‫כולם ביחידה שלי יודעים.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אם למישהו יש בעיה, הוא יכול לבוא להגיד לי.‬
‫באמת?‬
‫וואו...‬
‫היי, ג'ו.‬
‫הכול בסדר, המשאית בפנים.‬
‫תודה לאל.‬
‫יופי. אתם חוזרים?‬
‫לא, אני הולך לדבר עם קלמנטין‬ ‫ועם אבא שלה ואקח קצת גראס-סטרמה.‬
‫אז אני אחליף את עלי‬ ‫ואחזיר את המשאית על הבוקר.‬
‫אתה ענק!‬
‫נתראה מחר. צ'או.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני פשוט קצת המום.‬
‫היי, היי, היי.‬
‫יש משהו שלא אמרת לנו, ז'ראר.‬
‫לא.‬
‫כן, יש.‬
‫מה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שמעתי שאתה מנגן בגיטרה.‬
‫חמותך סיפרה לנו. מה אתה אומר?‬
‫הוא מנגן מצוין!‬ ‫-לא.‬
‫עבר המון זמן.‬ ‫-אל תתבייש. בוא.‬
‫קדימה, ז'ראר!‬
‫ז'ראר! ז'ראר! ז'ראר!‬
‫לחיים!‬
‫אהבת את המילה הזאת?‬
‫לך תגיד אותה בבית.‬
‫אלוהים.‬
‫זה בסדר אם אתם תנקו, ואני אלך לעאידה?‬
‫בטח, בטח.‬ ‫-רגע.‬
‫מה?‬
‫כמעט נתפסנו הלילה.‬
‫כן.‬
‫יום אחד, יתפסו אותנו.‬
‫חשבתי על זה.‬ ‫-כן?‬
‫אנריקו ואני נמצא מקום חדש לאחסון הסחורה.‬
‫יופי. אפשר לדבר על זה מחר?‬
‫אין לך מושג.‬ ‫-מה?‬
‫אנריקו הוא דמות ציבורית.‬
‫אם יקשרו בינו לבין כל זה...‬ ‫-איזה מטומטם!‬
‫עוד לא הבנת?‬
‫ז'וזף שלח אליך את אנריקו.‬
‫נפל לך בורג, לודמילה?‬
‫ז'וזף?‬
‫אור?‬
‫עבדתם עליי.‬
‫אני מצטער.‬
‫אחרת לא היית מסכים.‬ ‫-נכון, לא הייתי מסכים.‬
‫אבא, אל תהיה כזה.‬
‫אבא, זה כבר נעשה. בוא נמשיך.‬
‫נמשיך?‬
‫כמו שאת ממשיכה להיות לסבית עם השוטרת שלך?‬
‫סליחה?‬ ‫-מה?‬
‫בבקשה,‬
‫גם אתה?‬
‫אני לא מבינה...‬ ‫-היית מעדיף לגלות...‬
‫אבא, הקטע הלסבי‬ ‫לא מעניין אותי, זאת לא בעיה.‬
‫שוטרת!‬
‫שוטרת! את...‬
‫את מטומטמת?‬
‫סליחה? לא הבנתי.‬ ‫-שמעת אותי.‬
‫את פשוט טיפשה.‬
‫איך אתה מעז לדבר אליי ככה?‬ ‫-אני אדבר איך שאני רוצה.‬
‫לא היית יכולה למצוא מישהי אחרת?‬
‫אתה מטיף לי?‬
‫אתה רוצה לדבר על הזוגיות המסריחה שלך?‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫לכו להזדיין, שניכם!‬ ‫-אור.‬
‫אפסים.‬
‫סבתא, מה זה היה?‬
‫הוא היה מגלה בכל מקרה.‬
‫עכשיו זה נגמר.‬
‫נכון.‬
‫עאידה, תפתחי לי, בבקשה.‬
‫אני לא רוצה להיות איתך יותר. עוף מכאן.‬
‫תפתחי!‬
‫אמרתי לך לעזוב אותי בשקט.‬
‫זין.‬
‫לעזאזל!‬
‫עלי?‬
‫זה אתה, אחי?‬