Den barmhjertige samaritanen ble knivstukket da han skulle stoppe et ran.
Overvåkningsopptaket viser hvordan han forblør i over en time
mens 25 personer går forbi.
Mannen fortsetter angrepet og slår ned begge kvinnene mens folk ser på
og filmer overfallet.
I en viral video ser vi hvordan en ung kvinne blir brutalt mishandlet
mens folk tar frem mobilene og filmer hendelsen.
Det har blitt vanlig at offeret mishandles
mens folk bare ser på, til og med sikkerhetsvakter.
Offerets tilstand er kritisk, og familien krever at vitnene holdes ansvarlig,
men ifølge loven er man ikke nødt til å gripe inn hvis noen er i fare.
En fyllekjører kjører på mannen, som så blir liggende i nesten to minutter.
Femten biler kjører bare forbi. Ingen stopper for å hjelpe ham.
Mens mishandlingen fortsatte, begynte flere å filme den.
Offeret døde senere av skadene sine, men historien slutter ikke der.
Av en nifs tilfeldighet, etter å ha publisert den fæle videoen,
ble to av vitnene senere funnet døde.
Pappa.
- Hva gjør du? - Gratulerer med dagen?
Jeg lager pannekaker.
- Vel, jeg prøver å gjøre det. - Jeg er glad i deg.
Og jeg elsker innsatsen, men kutt ut.
Moren din hadde alltid pannekakene klare da du våknet.
Det stemmer. Mikke Mus sitt ansikt og strøssel.
Det er flere år siden.
Jeg vil ha nøkkelen min tilbake. Den var bare til nødssituasjoner.
Dette var en nødssituasjon.
Dagen din skal begynne med et smil.
Greit, da. Behold nøkkelen hvis det får deg til å føle deg bedre.
Hvem er det?
Trolig Josh. En bursdagsoverraskelse.
Du skal få et bursdagsligg.
Æsj. Pappa... Nei. Herregud.
Og hvem sier ligg?
- Ok. - Pappa! Pappa...
- Hvor er pengene? - La ham være i fred!
Caitlin!
Hvorfor?
Kom igjen.
Hjertet slår. Hun er tilbake.
Ni måneder senere.
Jeg bladde i pappas gamle bibel og fant en lapp han hadde skrevet.
Han elsket mottoene sine.
Og på den sto det:
'Iblant må man velge å være lykkelig.'
- Det er kjempefint. - Men jeg er bekymret.
Jeg har fortsatt hallusinasjoner.
Det er normalt. Rekonvalesensen din er mirakuløs.
Har Zach sjekket serveren? Herregud, bare glem det. Jeg drar inn.
Jeg må tilbake til kontoret. Alt raser sammen når jeg ikke er der.
Ingen fare. Det går fint.
Jeg ringte faktisk skolen vedrørende min gamle jobb.
Jaså? Ok.
Du og en haug med barn? Pass på så du ikke blir verpesyk.
Man vet aldri.
- Leter du etter dopen din? - Din slask, jeg skal slutte neste måned.
Jeg vet det. Slapp av, du får nikotindosen din, men uten tjære og kreft.
- Greit. Jeg skal slutte å utsette det. - Det høres kjent ut.
- Kanskje du bør dra herfra. - Ja, jeg skal ut og løpe.
Jeg tenkte meg noe mer permanent.
- De tok fyrene. Jeg er trygg. - Det kan hjelpe med rekonvalesensen.
Dette er hjemmet mitt. De skal ikke få ta fra meg det også.
Du har rett. Ha en fin løpetur. Skulle gjerne ha blitt med, men...
De trenger den store hjernen din på kontoret.
Har jeg sagt at jeg syns datafriker er utrolig sexy?
Nerder, kall oss nerder. Jeg elsker deg.
Jeg er forvirret. Du sa at hun skulle flytte ut.
Ikke bli hysterisk.
- Går det bra? - Ja. Jeg er bare flau.
Ikke vær det. Douglas.
- Caitlin. - Ha en fin løpetur, Caitlin.
- Hjelp meg. - Gi meg mobilen din! Gi meg mobilen!
Hva gjør du?
Så fyren slik ut?
Miss Kramer? Så fyren slik ut?
- Ja. - Bra. Vi skal etterlyse ham.
Jeg ringer deg hvis jeg har noen flere spørsmål.
Har du byttet mobilnummer siden saken med faren din?
Nei.
- Tror du han overlever? - Det er vanskelig å si.
Ok.
- Jeg trenger litt frisk luft. - La oss gå ut.
Jeg kunne ikke ha gjort noe. Han kunne ha vært bevæpnet.
- Du kan ikke forvente... - Hun tok tak i armen min.
- Hun fryktet at han var bevæpnet. - Jeg filmet det for deres skyld.
I tilfelle han slapp unna.
Er du sikker på at du ikke vil snakke om det?
Jeg vil advare om at klippet dere nå skal se, er forstyrrende.
Videoen av overfallet i Bristol Park, og det faktum at flere vitner
bare sto og så på, har rystet byens innbyggere.
Douglas Helton var en god mann som jobbet med veldedighet, og hans død
er hjerteskjærende. Ramaskrikene viser at jeg ikke er alene om å synes det.
Vi har med oss mannen som filmet angrepet, programmereren Nathan Rome.
Velkommen, Nathan. Takk for at du er med oss.
Takk for invitasjonen. Jeg har dårlig samvittighet og vil gi dere min versjon.
Vær så god. Forklar hvorfor du bare sto og så på
da han ble mishandlet til døde. Hvis du eller en annen hadde gjort noe,
ville han fortsatt ha vært i live.
Hjelp meg.
Hallo.
Sulten?
Jeg fikk ikke sove i går. Jeg klarer ikke å slutte å tenke på Douglas.
- Jeg har kjempedårlig samvittighet. - Det som skjedde, var grusomt.
- Men det er ikke din skyld. - De holder en vake i parken i kveld.
- Jeg kan dra dit etter kirken. - Skal vi møtes der?
Vil du ikke bli med til kirken?
Jeg kan gjøre det for din skyld, men det er ikke helt min greie.
Jeg vil ikke bli som Damien og ødelegge alt.
Det er greit. Jeg...
- Vi kan møtes etterpå. - Ok.
Jeg bør nok gjøre dette selv.
Hei. Vi fikk ikke muligheten til å snakke sammen tidligere.
- Althea. - Caitlin.
Jeg har ikke sett noen av de andre her.
Jeg var nær ved ikke å dra hit.
Jeg tenkte dette ville la meg legge hendelsen bak meg.
Jeg har en sønn. Jesse.
Faren hans døde for flere år siden, og jeg mistet jobben og huset vårt.
Han betyr alt for meg.
Jeg angrer ikke på det jeg gjorde.
Unnskyld. Kjente dere Doug?
Ja.
- Gjennom jobben. - Jeg er Lucas, broren hans.
Hvis dere har tid i helgen, skal vi spille inn en hyllestvideo da.
Det ville vært fint om dere kunne dele noen minner.
Jeg skal prøve.
Du har min dypeste medfølelse.
Jeg mistet faren min nylig. Jeg vet hvor vanskelig det er.
Politiet sa et vitne har stått frem, så jeg håper de tar ham snart
og de som bare sto og så på.
Jeg er glad for at dere kom. Doug ville satt pris på det.
Takk.
Jeg må hjem til sønnen min.
Jeg har ro i sjelen nå.
- Ta vare på deg selv. - Takk. Du også.
Tilgi meg, Gud.
På slutten sluknet alle stearinlysene.
Det føltes som noen gikk over graven min.
Jeg har fortsatt frysninger.
La oss kjøpe noe som kan varme deg.
- Varm sjokolade. - Takk.
Har du virkelig ikke sett dette? Hvor har du vært, på Mars? Se.
Han slår i hjel fyren.
Fyren prøver å slepe seg vekk.
- Så får han et slag i nyrene. - Det er jo helt sykt.
- Og du er syk som ser på det. - Vet du hva som virkelig er sykt?
Nathan Rome, han som filmet det, bor ovenfor.
Gi deg.
- Herregud. - Det er bare en tilfeldighet, Caitlin.
Jeg er straks tilbake.
- Det går bra. - Unnskyld.
Så hvis du eller noen av dere hadde gjort noe, ville han fortsatt ha vært
i live.
- Går det bra? - Noe er galt.
Caitlin...
Caitlin.
Du. Rolig nå.
- Hvordan føles hodet ditt? - Jeg har dundrende hodepine.
Jeg kan tenke meg det. Du falt hardt. Heldigvis har du ikke hjernerystelse.
Så... du sa at du så noen.
I vinduet. Jeg rakk knapt å se ham.
De sa at de fant en lapp der han skrev at han var lei for det.
De tror at problemene hans og avsløringen fikk ham til...
Nei. Jeg er sikker på at jeg så noen.
Rettslegen fastslår at Nathan Rome døde klokken 09.12,
samme tidspunkt som Douglas Helton.
Den nifse tilfeldigheten har ikke gått ubemerket hen hos lokalbeboerne.
Det er ingen tilfeldighet, det er karma. Gjør man noe ondt, må man sone for det.
Ok. Sensasjonalistisk smørje.
- Hva om hun har rett? - Caitlin.
Jeg følte noe... da Nathan falt.
Kom igjen. Nå legger vi oss.
Etterforsker Boyd vil intervjue deg i morgen.
Hei. Jeg skal treffe etterforsker Boyd. Jeg er Caitlin Kramer.
- Jeg gir ham beskjed. Slå deg ned. - Takk.
- Hei, Shaina. Er Boyd inne? - Ja. Jeg ringer ham.
- Hei. - Hei.
- Beklager. Jeg husker ikke navnet ditt. - Caitlin.
Ok. Lucas. Hyggelig å se deg igjen.
- Går det bra? - Ja. Hvordan det?
Vel, du er jo her.
Jeg er lei for det.
For hva da?
Hyggelig å møte deg. Josh. Du har min dypeste medfølelse.
Takk.
- Miss Kramer. Bli med inn. - God morgen.
Takk for at du kom.
- Takk. - Bare hyggelig.
- Etterforsker Boyd. Kan vi ta en prat? - Jeg kommer straks.
- Hei. - Hei. Tony Cusumano.
- Caitlin. - Kjenner dere hverandre?
- Vi møttes under vaken. - Jeg skulle dra, men kona vet ingenting.
Velkommen til klubben. Jeg er Curt. Og dette er Maria.
- Jeg kan snakke for meg selv. - Jeg vet det. Du tier aldri.
Herregud. Tenk litt på mannen som døde og han som tok sitt eget liv.
Jeg tror ikke han tok sitt eget liv.
Jeg var ved bygningen da han falt.
- Jeg så noen i vinduet. - Hva mener du?
Vent, sir! Du får ikke gå inn der.
Dere var der.
Alle sammen.
Og du. Du sa at du visste hva jeg gikk gjennom.
- Anholder du dem? - De brøt ingen lover.
- De lot broren min dø. - Vi skal ta den skyldige.
- Vi går til mitt kontor. - Hvordan kan dere leve med det?
- Herlig, akkurat det jeg trengte. - Det du trengte?
Du har ikke mistet broren din.
- Ikke du heller. - Du er følelsesløs. Vi er alle delaktige.
Skyldfølelsen tok knekken på meg. Jeg så det. Jeg måtte gjøre noe.
Ja. Vi så alle noe. Hvorfor ringte du ikke purken? Anonymt.
De kom hjem til meg. Det var vanskelig å forklare til min kone.
Er du redd for å lyve for henne nå?
- Hva skjedde med Nathan? - Hun så noen i vinduet.
- Hun tok feil. - Jeg så noen.
- Vi tar det senere. - Dere er her fordi media fremstiller dere som skurker.
De prøver å finne ut hvem dere er. Vær på vakt. Det kommer til å gå over.
Så fort en ny tragedie eller skandale finner sted, blir dere glemt.
Vi må ta en prat.
Rett frem.
Alle her ser ut til å kjenne dem godt.
Vi jobber med familiens veldedige organisasjon, men dette gjelder noe annet.
- Jeg vet at du tror du så noen. - Jeg gjorde det.
Jeg ville ikke nevne dette foran de andre,
men Josh fortalte meg om hallusinasjonene dine.
Jeg vet når jeg hallusinerer og når jeg ikke gjør det. Tro meg, det er annerledes.
Ingenting tyder på at noen andre var i Nathans leilighet.
Mens jeg etterforsker, vil jeg forsikre meg om at ingen skaper noe unødig panikk.
- Forstått? - Ja.
Ok.
- Jeg kan ikke tro at du fortalte det. - Bare om hallusinasjonene.
Takk for det. Jeg trodde at jeg kunne stole på deg.
Jeg tenker på ditt beste. Det vet du.
Jeg tar en spasertur for å klarne tankene. Vi får prate senere.
'Så velger også jeg å plage dem, jeg fører over dem det de er redde for.'
'For jeg ropte, men ingen svarte, jeg talte, men ingen hørte.'
Du ser villfaren ut, mitt barn.
Hva sa du om å ikke høre?
Gud sa: 'Vær ikke redd. Jeg hjelper deg.'
Han har en plan for oss. Vi må bare lytte til tegnene.
'Du skal elske Gud av hele ditt hjerte og av hele din sjel,
og din neste som deg selv.' Alle svarene er der. Lukas 10:27.
- Takk. - Bare hyggelig.
Filantropen Douglas Heltons bursdagsfest i helgen.
Utrolig, hva? Og det er bare første steg. Takket være allmennheten bygger vi tre
herberger for mishandlede kvinner.
Og du lot meg dø, Caitlin.
Du lot
meg dø.
Jeg vet at jeg snakker for mye, men du kan stole på meg.
Helt og holdent.
Det er greit. Du er tilgitt.
Er du sikker? Minen din sier noe annet.
Jeg er bare litt rystet akkurat nå.
Hør her. Douglas Helton fyller år samme dag som meg.
27. August. Det syns jeg er en merkelig tilfeldighet.
'I det magiske universet finnes ingen tilfeldigheter.' William S. Burroughs.
Briljant fyr og dophue.
Og i dag støtte jeg på en gatepredikant som siterte Lukas 27.
Det var mange 27-tall. Det kan være et tegn.
- Ja, det er det jeg tror. - Jeg bare tullet, elskling.
Ser man nøye etter, finner man tegn overalt.
Tviler du på troen min etter alt jeg har vært gjennom?
Selvsagt ikke. Jeg elsker at du har den. Men ikke plag deg selv med dette.
Gratulerer med dagen? Dagen din bør begynne med et smil.
Hvorfor?
Hallo?
Hjelp meg.
Hallo?
Hjelp meg!
Slutt!
- Hva i helvete er det som foregår? - Noen tok tak i meg.
Jeg ser ingen her.
- Går det bra? - Hvor kom du fra?
Jeg har et blåmerke der han grep meg.
Han? Så en mann angrep deg?
Naboen så ingen.
Josh så heller ingen. Hva om det ikke var et menneske?
Jeg var død i nesten tre minutter.
Det sies at de som dør og gjenoppstår, er mer mottagelige for åndeverdenen.
Noen tror det, men innen det medisinske feltet mener vi
at paranormale opplevelser er et symptom på psykose.
- Tror du jeg er psykotisk? - Dette handler ikke om meg, men om deg
- og hva du tror. - Jeg tror at
handlingene og valgene mine hjemsøker meg nå.
Broren min var forsonlig, men han trodde også på ansvarsskyldighet.
Disse feigingene tror de kan hjemme seg,
men sannhetens lys skal skinne på dem.
De ubarmhjertige samaritanene er:
Althea Noble.
Maria Sanchez.
Tony Cusumano.
- Curt Miley. - Hva faen...
Caitlin Kramer.
Takk.
Caitlin...
Karma og onde ånder.
Du bør fokusere på å bli bra igjen fremfor å gå ned i en kaninhule.
Jeg vet du går gjennom mye, men nå er du blottstilt og i fare.
Jeg akter ikke å flykte, Josh.
Jeg tror at jeg husker noe.
- Rød triangel. Interessant. - Ja, jeg tror at det kan være
- et halssmykke eller en nøkkelring. - Ok. Takk.
Den mannen, jeg tror at jeg så...
Så hva da?
Ingenting.
Jeg er litt bekymret for at han nå vet hvem vi er.
Hele styrken jobber med saken. Vi har ikke pågrepet ham,
men vi fant et par svarte hansker i en søppelkasse i parken.
Vi ser etter DNA.
Jeg holder deg underrettet. Ring hvis du kommer på noe mer.
- Ja, det skal jeg. - Ha en fin kveld.
- Hva gjør du? - Curt sa at vi alle har sett noe.
Tenk om vi alle så noe som til sammen kan hjelpe oss å finne drapsmannen.
- Del teorien din med politiet. - Jeg må snakke med de andre først.
- Nei, du må bli her og roe deg ned. - Roe meg ned?
Jeg kan gjøre ting godt igjen. Du trenger ikke å hjelpe meg, men ikke stå i veien.
- Hei. - Hei.
Du er i det minste ikke en journalist til. Kom inn.
- Vil du ha en drink? - Nei takk.
Jeg hater å drikke alene.
Kona mi stakk...
Vi får se hvor lenge.
Hva gjør du her?
Jeg vil snakke om det i parken.
Jeg er lei av å snakke og tenke på det.
Ok. Jeg forstår.
Men jeg må spørre deg om noe.
Har du
- opplevd noe merkelig i det siste? - Merkelig på hvilken måte?
Har du sett noe rart
eller følt som om noen angriper deg?
Vil du vite hva jeg føler?
Når jeg tenker på hva jeg gjort mot familien min, mot Maria
og det som skjedde med mannen i parken, føler jeg meg helt jævlig, ok?
Jeg vil bare slutte å føle noe.
Noe som helst.
Hva i helvete?
- Har det skjedd før? - Nei.
Fugler pleier ikke å fly inn i vinduet.
- Hva i helvete gjør du her? - Du sa at vi alle har sett noe.
- Ja, vi så en fyr bli grisebanket. - Etter det, da?
- Som hva da? - Som
Douglas.
- Stikk. - Du kan fortelle meg om du...
Stikk!
- Hallo? - Hei, Curt.
- Caitlin. - Jeg hører deg ikke. Jeg er i kjelleren.
- Jeg ville bare sjekke om det går bra. - Vent.
Curt? Curt?
- Curt? - Hjelp meg...
Curt?
Jeg har ringt politiet.
De er her om et par minutter.
Curt?
Curt!
Curt?
Slapp av! Det går bra.
Historien om angrepet i Bristol Park har tatt en ny vending.
Curt Miley ble funnet død i går kveld.
Han er det andre vitnet til det voldsomme angrepet som dør på mystisk vis.
Alle lurer på om det er en tilfeldighet eller noe mer.
- Telefonene våre er nedringt. - Jeg så videoen.
Det er helt for jævlig. De får som fortjent.
Hadde jeg sett noen av dem i knipe, ville jeg gjort akkurat som dem. Ingenting.
Det er en gjeng feiginger som får leve mens stakkaren er død. Det er urettferdig.
Hvis ikke loven straffer dem, er det vel ikke så rart om en annen gjør det?
Jeg ville vært redd hvis jeg var dem. Dette er ingen tilfeldighet.
Folk får som fortjent, på en eller annen måte. Man kan ikke flykte fra karma.
En kråke flydde inn i vinduet hans. Du vet vel at kråker er et tegn på døden?
Jeg kan ikke nekte for at noe rart foregår
- men hva forventer du å finne her? - Svar.
Alle snakker om denne rettskafne mannens død.
Men dette er ingen ny historie.
Den går tilbake til historien om den barmhjertige samaritan.
Jesus sa aldri at dette var en lignelse,
så det er mulig at han beskrev en virkelig hendelse.
Historien lærer oss å vise medfølelse.
Det er rett foran dere.
Rett foran dere hvis dere velger å se det.
Lukas, kapittel ti.
Det er historien om en farlig vei som går fra Jeriko til Jerusalem.
Kjent som 'blodets vei'.
Caitlin.
Hva gjør du her?
- Josh! - Du sa navnet hennes. Hun er i fare nå.
- Det holder. - Lucas.
Jeg er veldig lei for at jeg ikke hjalp broren din. Jeg er lei for alt.
- Hvorfor kom du hit? - Jeg visste ikke at det var din kirke.
Så det er bare en tilfeldighet?
- Nei, det er det ikke. - Hva gjør du her?
Jeg har sett og følt ting siden den dagen, og jeg prøvde å få klarhet i det.
- Hva snakker du om? - Det er vanskelig å forklare.
Jeg ser tallet 27 hele tiden. Douglas og jeg ble født den 27.
Sitatet er fra vers 27, og jeg har følt nærværet hans.
Mener du Douglas sitt nærvær?
Ja.
Jeg har også følt det.
- Har du det? - Ja.
Jeg tror at jeg har sett ham. Et glimt i en folkemasse, i øyekroken...
Legen min sier at det bare er hjernen som bearbeider tapet.
Jeg trodde jeg holdt på å bli gal.
- Jeg må dra, men kan vi møtes senere? - Nei, Caitlin. Kom, nå går vi.
La meg gi deg mobilnummeret mitt. I tilfelle du ombestemmer deg.
Takk.
Jeg lette etter et svar, og jeg fant det.
Det er ikke innbilning. Lucas følte det også. Han så broren sin.
Da mamma døde, syntes jeg at jeg så henne overalt.
Ja, Josh, det forstår jeg. Men dette er annerledes.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Hva?
- Det er Lucas. Han vil møtes. - Nei, det er ikke så lurt.
Jeg må fortelle hva som har hendt.
- Han vil nære paranoiaen din. - Dette er ikke paranoia.
Nei, det er verre. Du dro hjem til Curt alene.
Den som drepte ham, kunne ha drept deg også.
Jeg elsker deg, men jeg kan ikke bare se på at du mister kontrollen.
Jeg har kontroll, for første gang på lenge.
- Ok. Jeg ringer Gateways... - Nei.
Jeg trenger hverken Gateways eller at du tviler på meg. Ikke nå.
Caitlin?
Caitlin!
- Hei, jeg er Caitlin. - Jeg vet hvem du er.
Du har ingen avtale, og du er temmelig frekk som dukker opp her.
Det går bra, Betty. Jeg tar meg av det.
Bli med meg.
Dette var Dougs neste prosjekt.
Å gjøre forlatte bygninger til herberger.
Kom.
Curt sa at han så noe
men da jeg spurte om Douglas, ble han defensiv.
Hvordan var det for deg? Så du noe, eller var det fysisk kontakt?
Først må jeg si noe.
Jeg prøver virkelig å tilgi deg og de andre.
Men jeg må vite noe. Hvorfor hjalp du ham ikke?
Det har ikke gått en dag uten at jeg har følt angst over den morgenen.
Tenkt at hvis jeg...
Da jeg fortalte deg at jeg mistet faren min
så snakket jeg sant.
For rundt ni måneder siden
brøt noen seg inn i hjemmet vårt.
Og de skjøt faren min.
Vi døde begge to.
De klarte å gjenopplive meg, men ikke ham.
Og...
Jeg tok på meg skylden. Jeg fikk et sammenbrudd.
Da jeg så broren din bli angrepet i parken,
returnerte jeg til den hendelsen og ble handlingslammet.
Det eneste jeg kan si, er at jeg var svak.
Og redd. Jeg er veldig lei for det.
Takk.
Jeg har brukt ettermiddagen på å forske på ånder.
Og jeg fatter ikke at jeg nettopp sa det. Jeg mener...
Jeg er ganske åndelig av meg. Jeg begynte å gå i kirken da Douglas døde.
Mest for 'som man sår, høster man'-talen, som er omtrent som karma.
- Man blir straffet for det onde man gjør. - Karma er en kraft.
Så det innebærer at den kan benytte seg av mennesker eller ting. Som ånder.
Alle skriver det samme. Hvis noen dør en voldelig død,
kan en del av dem bli værende her, som et spor eller ekko
- til de har fått tatt hevn. - Herregud.
Du vet at tallet 27 dukker opp hele tiden. Se her.
- Hva betyr det? - At vi er på rett spor.
- Du trodde at Curt så noe i parken. - Ja.
- Hva med de andre? - Du har rett. Jeg må finne det ut.
- Husker du noe annet? - Jeg har fortalt politiet alt.
Er du sikker? Kanskje du har glemt noe.
Var det derfor du brakte oss hit?
Har dere opplevd noe merkelig siden Douglas døde?
Kan du være mer spesifikk?
Har dere følt noe illevarslende, som et nærvær?
Jeg vet det høres rart ut, men både jeg og Lucas har følt noe.
Hvorfor prater du med Lucas? Han hater oss.
- Han gjør ikke det, og han er lei for det. - Lei for det?
Det bringer ikke Curt tilbake.
Jeg vet ikke hva dere gjør, men hold oss utenfor.
Jesse måtte tas ut fra skolen etter det.
Du må slutte å leve i fortiden og finne en måte å gi slipp på dette.
Slik jeg har gjort. Du kommer til å bli gal.
Hallo? Ja.
Hei.
Ja, jeg kommer med en gang.
Er du klar?
Ok.
Er det ham?
Ja, det er det.
Er du sikker?
Ja, det er ham.
Ok. Kom.
Caitlin...
- Går det bra? - Ja.
Du, jeg vet at ord ikke gir noen trøst, men du har min dypeste medfølelse.
Vi har alle gjort ting vi angrer på. Jeg burde ikke ha avslørt navnene deres.
Det er den mistenkte.
- Hvem er han? - Mark Gaddis.
Han hadde et langt strafferegister. Ran, overfall, besittelse.
Renholdere fant liket hans i et smug. Trolig en overdose.
Medaljongen du så, var fra et tolvtrinnsprogram.
- Hvorfor drepte han broren min? - Vi fant et kort fra et herberge.
Han kjente nok Douglas derfra. Han fulgte etter for å rane ham.
Han så dere på nyhetene og fryktet at dere skulle utpeke ham.
Jeg er veldig lei for det.
- Var det alt? Er det over? - Ja, gudskjelov.
Vent, jeg tror ikke...
- Han drepte neppe Nathan og Curt. - Gi deg, vær så snill.
La oss ta en prat.
- Hva er det? - Jeg vet at han drepte Douglas, men...
Jeg forstår det der med at man høster det man sår, men tenk rasjonelt.
Hvis karma finnes, bør den ikke påvirke deg.
Fortiden din lammet deg. Det er vel slik karma fungerer?
Ens intensjoner. Du hjalp ham. Du ringte politiet.
Det er over.
- De svarte hanskene. - Hva?
Da jeg ringte om medaljongen, sa du at noen fant et par svarte hansker.
Jeg sa aldri at han hadde svarte hansker.
Althea sa det.
Jeg vet du er redd, men ikke let etter problemer der det ikke finnes noen.
- Trenger du skyss hjem? - Nei, det går bra.
- Hei. - Hvor var du? Jeg har ringt hele dagen.
- Jeg er lei for at jeg stakk. - Det går bra.
- Er du hjemme? - Ja.
- Jeg er der om ti minutter. - Ok. Takk.
- Jeg elsker deg, Caitlin. - Jeg elsker deg også.
Herregud.
- Hallo? - Det er Maria.
Jeg er lei for det jeg sa tidligere.
Jeg tok Curts død tungt.
Fant de mannen som drepte Douglas?
Ja, de tror han drepte Nathan og Curt også.
Det gjorde han ikke.
Hva er det, Maria?
Jeg...
Jeg så Douglas.
Er du sikker? Du så ham?
Ja, og Curt og jeg
vi så noe i parken den dagen.
Hvor er du?
Maria?
Maria.
Jeg er lei for det.
Jeg har alltid stått ved din side, men du dukker opp når folk dør.
Én gang anser jeg som en tilfeldighet, to gjør meg mistenksom, men tre...
Ingen har så mye uflaks, så du må være ærlig mot meg.
- Tror du at jeg står bak? Hvorfor? - Kanskje på grunn av skyldfølelse.
- Du tror kanskje du gjør det rette. - Nei, Lucas har også sett broren sin.
Han tror det.
Han går gjennom et helvete, og du forvirrer ham med spøkelseshistorier.
- Pågriper du meg? - Ikke ennå.
Men kriminalteknikere undersøker åstedet. Ikke forlat byen,
og hold deg unna de andre vitnene.
Vi overvåker dem døgnet rundt. Kontakter du dem, pågriper jeg deg selv.
Er det forstått?
Kom deg ut herfra.
- Hva gjør du? - Beklager, jeg ville ikke skremme deg.
- Maria er død. - Hva? Hadde de ikke funnet den skyldige?
Jeg sa jo at det ikke var ham.
Ok. Du overnatter hos meg i kveld. Livet ditt er i fare.
Ok, som du vil.
Hvordan visste du at jeg var her?
Boyd ringte. Han sa at han hadde tatt deg inn til avhør.
- Hva er det, Caitlin? - Jeg...
Du oppfører deg tullete nå, Caitlin.
- Jeg... - Lukk opp døren, Caitlin. Kom igjen.
Ok. Jeg henter bilen min.
Vent på meg.
Caitlin.
Herregud.
Althea?
Althea.
Althea!
Hva skjedde, Althea?
Var det Douglas?
Nei, nei.
Du skal elske Herren din Gud av hele ditt hjerte og av hele din sjel,
og du skal elske din neste som deg selv.
Tegnene er virkelige. De er virkelige.
27. Jeg trodde det var bibelverset.
Svaret er der.
Rett foran deg om du velger å se det.
Men det var kapittelet.
Kråken er et tegn for døden.
Lukasevangeliet.
Du sa at du hadde sett ham. Du løy.
'Hjelp meg.'
Jeg vet at du er sint.
- Jeg vet alt om sorg. - Sorg?
Du hadde en livstid med faren din.
Faren vår stakk da vi var små. Mamma drakk seg i hjel.
Vi var alene og havnet på gata. Vet du hvordan det er for barn der?
Doug beskyttet meg.
Han fikk meg til å kjempe videre da jeg ville gi opp.
- Han betød alt for meg. - Jeg er veldig lei for det.
Du får ham ikke tilbake ved å drepe oss.
Jeg har ikke drept noen. Du gjorde det.
Drap, selvmord. Dette? Dette er våpenet du skjøt Maria med.
- Nei. - Jo.
Jeg fikk henne til å ringe deg, og jeg lurte deg til Chapel City Cares
så du skulle se byggeprosjektet. Dette.
Dette er det perfekte sted for deg å avslutte alt.
Tegnene beskyttet meg fra fare.
- Fra deg. - Du er patetisk.
Du klamrer deg desperat fast i troen om at det finnes noe større bak alt,
når det eneste som finnes, er en verden fylt med usle, selviske mennesker
som tror de kan gjøre som de vil uten konsekvenser.
Hvis karma finnes, kødder den virkelig med deg.
Skal du snakke oss til døde?
Eller tenker du å gjøre noe?
Ok, du...
Caitlin!
- Løper du av sted igjen? - Du kan ikke skyte meg og gi meg skylden.
Skyter du og jeg slipper unna, går planen din i vasken.
Caitlin.
Hjelp! Vær så snill, hjelp meg!
- Caitlin! - Slutt, vær så snill.
- Hjelp meg, Gud. - Gud kommer ikke til å redde deg.
Det finnes ingen tegn, ingen karma.
Det er bare du og jeg.
Ikke tving meg til å skyte.
Du er en fighter.
- Du er en heldig kvinne. - Det var ikke hell.
Jeg var ikke alene der.
Ok. Behold nøkkelen hvis det får deg til å føle deg bedre.
Hvem er det?
- Vi må dra. - Nei, det må vi ikke.
Men...
Det er noen menn der
- som skal... - Jeg vet det. Det er greit.
Jeg savner deg sånn.
Jeg er veldig lei for det.
Dette var ikke din skyld.
Jeg er glad i deg.
Jeg er glad i deg også.
Lukk opp døren, vennen min.
Hvordan går det?
Stemmer det. Du kan hverken snakke eller gå.
Så uflaks.
Syns du det var rett av deg å gjøre det du gjorde?
Hevne byens helgen?
Én ting skal du vite: Broren din var ingen helgen.
Jeg bodde på et av herbergene hans da jeg mistet huset.
Han lovte å ta seg av meg.
En natt kom han inn på soverommet mitt
og sa:
'Hvis ikke du vil bo på gata sammen med gutten din
så holder du kjeft og gjør som jeg sier.'
Jeg var ikke den eneste.
Du hadde rett.
Du sa at man må ta ansvar for handlingene sine.
Jeg fikk tak i en mann.
Det er utrolig hva folk vil gjøre for 200 dollar.
Jeg var ikke i parken bare for å ta en spasertur.
Jeg var der for å se broren din få som fortjent.
Det var ikke meningen at han skulle dø.
Jeg ba ham bare jule ham opp.
Tror du at alle ville hate oss hvis de visste hva slags mann han var?
Tror du det?
Du og din feilrettede hevn.
Ser du hva den førte til?
Paralyse
og livstid i fengsel.
Det er visst sant.
Karma er noe herk.
Lucas...
Hjelp meg.
Tekst: Rune Kinn Anjum