Den tredje dagen er nesten over.
Men tilbudet mitt gjelder fortsatt.
Og jeg er her for å gi deg svaret mitt.
Nok en gang er ikke Yemos med deg.
Han er død.
Byen er din, sønn av Sancus.
Jeg ber deg bare skåne mitt folks liv, som du lovet.
Tilgi meg, Ilia. Yemos hadde rett.
Romas innbyggere skal ikke lide under min vrede.
Men jeg kan ikke tilgi de som krenket-
-Sancus' lover.
Ersilia er også klar.
Før dem bort.
Wiros satt også der.
Hvorfor valgte du ham?
Snakk, du får ikke en sjanse til.
- Fordi jeg så noe i ham. - Hva da?
Noe som minnet meg om deg.
Det ubevegelige hjertet til en gud.
Uskyldig, fri for godhet og ondskap.
Og du, så du også det Ersilia snakker om?
Nei, min herre.
Og du? Svarer du ikke?
Det er bare én sønn av Sancus.
Og du?
Én sønn av Sancus.
Hørte du det? Du tok feil.
Da er jeg uren i gudens øyne. Og det er rett...
...at jeg betaler for min feil.
Livet vil rives fra deg-
-av dem du kalte søstre.
Kroppen din vil bli gitt til hundene.
Men først vil du se bedrageren du valgte å tjene, dø.
Bare når jeg er tilfreds med lidelsen din, lar jeg deg slutte deg til ham.
Hvem var den kvinnen?
Hvilken kvinne?
Hun som utfordret vaktene mine-
-og oppsøkte deg på Via Sacra for å gi deg dette.
Hun er ingen.
Hvem er hun?
- Hvem er hun? - Hun heter Laurentia.
Hun fant meg da jeg var ung og solgte meg som slave.
Hvor fikk hun dette teppet fra?
- Hvordan fikk hun det? - Jeg vet ikke.
- Jeg har aldri sett det før. - Si sannheten.
Byen er din, og jeg er i lenker.
Jeg har ingen grunn til å lyve.
Jeg har ordre om ikke å slippe noen inn.
Jeg er en prestinne av Sancus.
- Hvorfor gjør du dette? - Fordi du var rettferdig mot meg.
Du forsvarte meg selv om jeg var fienden din.
Ersilia ville ha ønsket dette.
- Hva har de gjort med henne? - Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke engang hvor de holder henne.
Du kan fortsatt hjelpe henne.
Jeg kan hjelpe henne.
Ersilia er som deg.
Jeg ønsker at jeg hadde ditt mot.
Men du er her. Du vet hva som er riktig å gjøre.
Hvis kongen din faller, vil Roma reise seg.
Jeg trenger bare et våpen.
Vil du drepe Sancus' sønn?
Hjelp meg å rømme, bare da kan Ersilia reddes.
Hva er galt, Ilia?
Pust. Pust.
Hva er det?
Silvia vil ikke forlate sønnens lik.
Skal vi fjerne henne med makt?
Silvia.
Du må reise deg.
Du må drikke.
Jeg kan ikke forlate ham.
Ingen vil ta ham bort. Ingen vil røre ham.
- Lover du det? - Jeg lover.
Hvor lenge er det siden du blødde?
Vet du hva dette betyr?
Gudene har velsignet deg med et barn.
Jeg har aldri bedt om et barn.
Kanskje mannen din gjorde det.
Spis, du må holde på styrken.
Jeg venter på deg til du er klar.
Og så skal jeg gjøre deg til min dronning.
Jeg trenger ikke å bli hedret.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med dem lenger.
Fortell meg hva du vil-
-så gir jeg deg hva som helst.
Wiros' død.
Jeg vil at han skal brenne ved siden av sønnen min på bålet.
Hvor fant du ham?
Jeg bodde nær skogen-
-som markerer grensen mellom Cures og latinernes land.
Mannen min hadde dødd nylig.
Hørte du barnet gråte?
Nei, min herre, han sov som om han ikke hadde noe å frykte.
Pakket inn i det teppet.
De hadde forlatt ham.
Sult er en forferdelig forbannelse, jeg syntes synd på ham.
Og etterpå solgte du ham som slave.
Er dette din medlidenhet?
Jeg hadde ikke råd til enda en munn å mette.
Heller slave enn død, tenkte jeg.
Hvorfor nå?
Hvorfor gi ham tilbake teppet nå?
For å beskytte ham som det gjorde den gang.
Og hvis sabinernes konge har kommet for å spørre meg om ham-
-betyr det at jeg ikke tok feil.
Tre babyer før meg ble tatt med ut i skogen.
Ingen av dem overlevde, sies det.
Men bare to kropper ble funnet.
Den tredje...
...kan fortsatt være i live.
Bare Sancus kan vite det.
Så spør ham om det finnes noen som meg...
...et sted, noen jeg kan kalle bror.
Vi trenger Ersilia, min herre.
Sancus taler bare til henne-
-og viser visjoner om fremtiden.
Stille, vi er alle utvalgt av Gud!
Skån Ersilia, så får du svar på spørsmålene dine.
Jeg trenger ingen av dere.
Stopp!
Slipp ham løs.
Du skal ikke dø i dag.
Hedre ham.
Hvorfor drepte du ham ikke?
Det var ikke rett tidspunkt.
Fortell meg hvorfor.
Det er ting du ikke vet.
Ting som ikke er klare for meg heller.
Sønnen min er død, kanskje faren min ville at jeg skulle finne ham.
Hvordan kan en slave bli leder for et folk?
Hva?
Hva om Wiros ikke er som alle andre?
Hva om han var en sønn av Sancus som meg?
Hva er det du sier?
Kanskje faren min ville at jeg skulle finne ham.
Wiros er ikke broren din. Wiros er ingenting.
Drep Wiros...
...så blir jeg din.
Jeg blir dronningen din.
Hva er ditt tidligste minne?
Gjørme og stanken av griser.
Før det.
Det er ingenting før det.
Så du husker ingenting?
Hvorfor spør du?
Teppet den kvinnen ga deg...
Jeg trodde øynene mine bedro meg, men...
Hva er det du sier?
Hver utvalgt baby var pakket inn i et teppe som det.
Det samme teppet som jeg har...
...og som du også har.
Er du broren min, Wiros? Ikke svar.
Jeg ville ikke vite om du snakker som en bror eller en fiende.
Først nektet jeg å tro det.
Så sa jeg til meg selv at det kanskje var far som sendte deg til meg.
Kanskje han gjorde det-
-fordi han ikke ville at jeg skulle være alene lenger.
Jeg må være sikker.
Jeg kan utsette deg for den samme testen som jeg sto overfor.
Overlever du...
Bare da vet jeg at du er min bror. Min bror Wiros.
Tror du at du er reddet?
Siden jeg ble født, har jeg ikke gjort annet enn å overleve.
Jeg skal overleve dette også.
Er du sikker?
Ersilia fortalte meg om Titus.
Og jeg så hvordan han så på oss i Cures.
Han ville ha det du og jeg hadde.
Du er en mann, men det jeg har sett opp gjennom årene-
-sier meg at du er den sterkeste av menn.
For å redde Roma er ikke den sterkeste av menn nok-
-og sannheten er heller ikke nok.
Hør på meg og husk, Laurentia.
Du fant meg i skogen-
-som markerer grensen mellom Cures og latinernes land.
Jeg hadde med meg et teppe.
Tror du et teppe er nok til å holde deg i live?
Jeg kjenner menns svakheter, men også kongers svakheter.
Men jeg kjenner også deg...
...og jeg vet hvem du egentlig er.
En løgner.
Jeg er ingen, derfor kan jeg være hvem som helst.
Stikk, merr!
Jeg kan være slave eller konge.
Sønn av hunnulven og sønn av Sancus,
Kong Titus' rettmessige bror.
Men før var du min bror.
Vi bestemte det selv, men vi har ikke samme blod.
Det var sant for meg, og det var det for deg også.
Nok.
Du bare lyver for deg selv.
Dra. Dra!
Selv om du klarer å drepe Titus, blir det ingen frelse.
Verken for deg eller barnet ditt.
Bare byen betyr noe.
Og det som kunne ha vært, betyr ingenting lenger.
Du må skynde deg.
Etter å ha gjort det du må, løp uten å se deg tilbake.
Om gudene hjelper deg, klarer de kanskje ikke å ta deg.
Min far er her for deg.
Jeg ber om at han gjenkjenner deg som sin sønn.
Åpne.
Du kan fortsatt redde ham.
Hvem snakker?
Sancus' tjener eller Wiros' kone?
Husker du den kvelden-
-før romerne kom inn i livene våre?
Søstrene mine og jeg talte med guden din far på Cures' høyeste fjell.
Du sa at jeg skulle knytte Roma til meg med blod.
Det båndet er broderlig blod...
...som flyter i dine årer og i Wiros'.
Dette var beskjeden fra Sancus.
Hvis det er sant...
...vil Wiros bli reddet uten min hjelp.
Hør på meg.
- Jeg vet du ikke stoler på meg. - Jeg stoler ikke på noen.
Kun gudene lyver ikke.
Og jeg er lei av alle løgnene, Ersilia.
Jeg vil bare ha noe sant.
Stå imot, Wiros. Kjemp, konge av Roma.
Hva tror du at du gjør?
Ulver kan lukte frykt.
Og du stinker av frykt, som første gang jeg møtte deg.
Du var min styrke, du var min pust, mitt kjød, mitt blod.
Jeg prøvde å fornekte deg, å flykte fra deg.
Fra skaden jeg har voldt deg.
Men jeg kan ikke fornekte meg selv.
Jeg er klar for døden, for å frigjøre meg selv fra all denne smerten.
Bli hos meg, bror, jeg vil ikke dø alene.
Vår smerte, som vår kjærlighet, vil aldri ta slutt.
Gå og møt din skjebne, alene.
Uten frykt.
Slipp ham løs.
Du har sett døden.
Du så den i øynene, og du overlevde.
Du er Sancus' bortkomne sønn.
Jeg har endelig funnet deg, bror.
Alle deres synder er tilgitt.
Sancus er i stand til stort sinne, men også stor barmhjertighet.
Cures og Roma vil bli kjent med hverandre.
Stole på hverandre.
Fra nå av-
-vil min bror og jeg herske over folket vårt sammen.
Forent.
Som guden, vår far-
-ba meg om fra begynnelsen.
To herskere...
...bundet av samme blod. Titus...
- ...og Wiros! - Lenge leve kongene!
Lenge leve kongene! Lenge leve kongene!
Ikke kall meg Wiros... bror.
Jeg grunnla Roma.
Så lenge minnet om meg lever, skal folk kalle meg...
- Romulus. - Lenge leve kongene!
Lenge leve kongene! Lenge leve kongene!
Tekst: Kay Morten Magelie Iyuno