Kaj si storil?
Pustil si jih umreti.
Ti si Romul.
Moral bi jih rešiti.
Na pomoč!
Pustite mojega sina!
Kaj delate?
Prosim, pustite nam otroke!
Tam je še eden!
Ne vodite jih stran!
Kralj je prišel!
Dobrodošel v naš dom.
Moj sin Akilij bo branil svojo družino in mesto.
Vsi otroci Rima so poklicani v vojno.
Tudi drugega bom odpeljal.
Prosim, ne. Kos je še otrok!
Znaš uporabljati meč, Kos?
Čemu bi vzgajala otroka, ki bo postal suženj?
Kos!
Lahko odločaš o naših življenjih, Vir,
a ne pozabi, od kod si.
Ničesar ne veš, starka.
Nihče ne ve, od kod sem.
V boju
vsak mož pokaže svojo nrav.
Strahopetci zaostanejo,
pogumni se poženejo v železje sovražnika.
Jema
danes ni z nami.
Če se Jem rajši umakne in čaka v svoji kolibi,
ne pozabite, da vas Vir ne bo nikoli izdal.
Kajti bogovi so od vseh mož izbrali mene,
zdaj pa hočejo, da pred vaše noge položim najstrašnejše sovražnike.
Verjemite vame
in obljubim vam, da boste nekoč vladali vsem ljudem.
Usmiljeni boste do ponižnih
in s sveta odstranili napuh.
Rim! Rim! Rim!
Zaplenil je sol.
Nič več mu ni sveto.
Vztraja pri boju za to mesto. Povedel nas bo v smrt!
Vsi se hočejo boriti proti Tarinkriju.
Ljudje so z Virom,
ker jim je obljubil zmago.
Meni ni treba obljubljati ničesar.
Boginja ni hotela tega, Jem.
To mesto nam ni usojeno.
Požgi ga,
uniči ga in reši svoje ljudstvo.
Odpelji nas nazaj v gozd.
Tam bomo začeli znova.
Samo ti nas lahko rešiš.
Dovolj!
Ti si naš kralj, Jem.
Vrnil si se iz močvirja mrtvih, da bi nas rešil,
a če mi tudi ti ne moreš dati upanja,
potem
ni več vredno živeti.
Se Latinci poročajo tako?
Brez zlata in draguljev?
Ti ni všeč?
Ja, mi je.
Tega ne bi zamenjala za vse Titovo zlato.
Tit trdi, da je Sankov sin.
Kako to ve?
Vsi sabinski kralji so otroci bogov.
On jih izbira.
In izbral je tudi Tita.
Kako?
Njegova mati je bila svečenica.
V sedmih letih je rodila štiri otroke.
Takoj po rojstvu
so jih odnesli v gozd.
Prvi je umrl od lakote.
Drugega niso nikoli našli.
Tretjega so raztrgali volkovi.
Preživel je samo Tit.
To je bil znak, da ga je Sank izbral.
Ga ljubiš tako, kot praviš, da ljubiš mene?
Ne.
Samo vdana sem mu bila.
Si spala z njim?
Ne.
Od mene je zahteval le tolažbo
za svojo samoto.
Tudi mene boš morala tolažiti.
Nisi sam.
Brez brata sem.
Ko bo videl, kako si branil Rim, se bo vrnil tudi on
in te prosil odpuščanja, ker ti ni zaupal.
Pozdravljen
suženjski kralj.
Zahteval sem, da pripelješ tudi brata.
Zakaj si prišel sam?
Kaj hočeš, Tit?
Ne jezi se.
Prišel sem, da ti ponudim odrešitev.
Imate tri dni za predajo.
Postali boste moji sužnji,
vaše mesto pa bom posvetil Sanku.
A če se ne boste predali,
bomo uničili Rim in nihče od vas se ne bo plodil.
Pravijo, da misliš, da si sin boga,
vendar se v strahu oklepaš prsi svojih svečenic in hlipaš.
Mrtev si.
Zasužnjil si Sankovo svečenico.
Zdaj se motiš ti.
Postala bo kraljeva žena.
Smrtnik
se ne sme približati devici, posvečeni bogu.
Veš, da bo Sankovo maščevanje strašno.
Vem.
Tri dni.
Potem bom izbrisal vaše mesto.
Če odpremo mestna vrata, bo Tit prizanesel vsem,
a bomo za vedno njegovi sužnji.
Če jih ne odpremo, se bomo morali boriti.
O tem odloča kralj,
vendar se ne bom odločil proti vaši volji.
Imamo upanje v zmago?
Ne prosim vas, da upate, Mak.
Prosim vas, da tako kot jaz zaupate v zmago.
Če je vaš odgovor nikalen,
se bomo predali takoj.
Vem, da če se bomo borili s tabo, bomo spet zmagali.
Tudi jaz verjamem vate, Vir. Borili se bomo
in ostali bomo svobodni.
Kaj meniš ti?
Zakaj sprašuješ mene, Vir?
Edinega, ki bi ti lahko svetoval, ni tukaj.
Ne potrebujem ga.
Sam veš, da brez Jema nisi nič.
Tvoja moč je odvisna od njega.
Misli kdo od vas tako kot ona?
Dobro.
Ne boš več del rimske vojske. Odpeljite jo.
Borili se bomo.
In zmagali bomo.
Vir!
Kje je? - Kaj hočeš od njega?
Ti si kriva za to, čarovnica! - Ne krivi nje.
Ukaži, da osvobodijo Ilijo!
Ne morem. Podvomila je o moji avtoriteti pred zborom.
Osvobodi jo, sicer boš obžaloval!
Vse, kar delam, delam tudi zate.
Brata sva.
Ne pozabi tega.
Udari me.
Ne bom te udaril nazaj.
Spregovori ljudem skupaj z mano.
Daj mi svoje zaupanje,
jaz pa ti bom dal zmago.
A če storiš kaj proti temu mestu,
bom tvoj sovražnik.
Ne morem zaupati človeku, ki ga ne poznam.
Zdaj je vse odvisno od mene.
Vem, kaj moram storiti!
Pripoveduj mi o mojem sinu.
Nisem ga srečal.
Zdaj je edini kralj tisti drugi.
Povedala si mi, da je Jem silen bojevnik,
toda v Rimu nima več moči.
Ga pomiluješ?
Morda ga je ošibila tvoja odsotnost.
Ni dovolj močen, da bi živel brez matere.
Kaj naj s tabo?
Tvoja sem,
ti odločaš o tem, kaj boš storil z mano.
Ne sovraži me.
Brata imam rad,
toda v njegovih očeh ni več poguma.
Odločil si se.
Zakaj hočeš govoriti z mano?
Hočem rešiti Rim.
Vem, da hočeš to tudi ti.
Rima nismo ustanovili zato, da bi nam kradli ženske in otroke.
Molila bom k bogovom, da nam namenijo srečo.
Nočem molitev.
Jutri boš pred zbranimi ljudmi rekla,
da smrtniki ne smejo dvomiti o besedah boga
in prosila boš za odpuščanje.
Jem ima prav.
Ne veš več, kaj govoriš in kdo si...
Ne vem, ali je res, kar pravi Ersilija,
ali so me bogovi izbrali in ali sem potomec bogov,
a če boš dvomila o mojih poveljih,
vem, da bodo dvomili tudi drugi.
Ljudstvo, ki se mora boriti, ne sme dvomiti.
Hočeš, da mislijo, da si bog, Vir?
Ja, morajo misliti tako.
Ti nisi bog.
Če nisem bog,
je to mesto mrtvo.
Odloči se, kaj boš verjela.
Koliko časa si jim dal?
Tri dni.
Preveč za tako lahko odločitev.
Dovoli, da vstopim v mesto
in govorim z Jemom.
Povedala mu bom,
da boš varoval njegove ljudi.
Enkrat si se že zmotila.
On ni več poveljnik.
Tudi če je res tako,
naj te opomnim, kdo je, kakšno je njegovo poreklo
in kaj lahko še stori za svoje ljudi.
Ga imaš tako rada?
Moj sin je.
Dovolil ti bom k njemu.
Odšla boš jutri.
Obrni se.
Še enkrat mi povej, da si moja.
Tvoja sem.
Poglej me v oči in reci!
Tvoja sem.
Ne dovoli mu, da nas popelje v smrt. - Reši svoje ljudstvo, Jem.
Vir.
Pred vojaki ti nisem izkazala spoštovanja.
Dvomila sem o tvojih besedah.
Zato prosim odpuščanja.
Vse, mesto
in tudi tebe, Jem.
Z Virom sta dar, ki smo ga prejeli od zgoraj,
saj sta bogova na zemlji.
Podvomila sem o tebi,
toda zdaj vem, da sta samo vidva skupaj moč tega mesta.
Dejanje te ženske je zgled za vse vas.
Podvomila je o meni in zdaj jo je sram,
kot bo sram vas, če boste podvomili.
Zapomnite si njene besede.
Ilija,
poglej svoje ljudstvo.
Zdaj pa primi za svoj meč in ga dvigni skupaj z mano.
Jem,
poslušaj Ilijine besede.
Skupaj sva močnejša od bogov.
Vrni se in dvigni meč proti našim sovražnikom!
Z meči bova v njihovih srcih pustila večno čast,
da bodo drhteli še otroci njihovih otrok, ko bodo slišali ime Rima!
Rim! Rim! Rim!
Zakaj si zavrnil njegovo gesto miru?
Miru ne prinese vera v to, da si silnejši od bogov.
Te je prisilil v to?
Govorila sem zate, Jem, ne zanj.
Govorila sem, da bi vaju spravila in opogumila.
Častim bogove in ljubim svoje ljudstvo,
on pa časti sebe in ljubi oblast.
Nič več naju ne združuje.
Kaj boš storil?
Vrnimo se v gozd.
Boginja nam bo pokazala pot.
Blede se ti, Jem.
Ko sta ustanovila Rim, smo izbrali pot.
Ničesar drugega nimamo.
Vir se ne bo predal.
Jutri se bo poročil z Ersilijo. Veš, kaj to pomeni?
Zakaj bi izdal to, o čemer smo sanjali?
Ilija.
Stojte!
Zakaj si zapustila kraljev dom?
Kakšen smisel ima ostati na prestolu, če ljudstvo izbere drugega kralja?
Mar kralja izbira ljudstvo?
Po Virovih venah teče suženjska kri,
ti pa imaš mojo. Kri Numitorja in Proce.
Tudi če pozabijo ljudje, ti tega ne smeš pozabiti.
Bogovi naj te blagoslovijo, Silvija.
Razen sina sem vesel tudi jaz, da te vidim.
Tukaj sem samo zato, ker mi je Tit to dovolil.
Rekla sem mu, da vaju bom prepričala v predajo.
Veš, da se ne bomo predali.
Tvojega očeta bomo kmalu maščevali.
Še vedno govoriš o maščevanju?
Amulij je mrtev,
bolečina pa je še vedno v meni.
Mogoče si se ti odrekla maščevanju, mi pa se ne bomo odrekli svobodi.
Dokler nisi srečal mojega sina, nisi vedel, kaj je svoboda.
Toda zdaj sem spoznal,
da je to mesto tako moje kot njegovo.
Ustanovila sva ga skupaj.
Potem pa ga brani sam. Umri skupaj s temi, ki hočejo umreti.
To hočeš?
Življenje?
Lahko odideš že nocoj.
Tit ti bo dal ogrlice in uhane,
tako kot tvoji materi.
Zakaj dovoliš, da tako govori s tabo?
To so prazne besede, mati.
Ne morejo me raniti.
Če ne boš ukrepal, bodo vodile v tvojo smrt.
Ne maram za življenje, mati.
Prav tako ne maram za svojo kri,
za Numitorja ali Proco.
Tukaj sem zato, ker me je boginja izbrala.
In storil bom, kar bo zahtevala od mene.
Kaj je narobe?
Koliko je še do zore?
Če se bojiš kazni bogov, lahko to ustaviš zdaj.
Ne bedim zaradi bogov,
temveč zaradi strahu, da bom ostal sam.
Nikoli ne boš sam.
Od danes pa do smrti bo tam, kjer bo Vir, tudi Ersilija.
Ko sem taval skozi temo močvirja,
živ, a v smrtnem snu,
mi je boginja poslala videnje.
Na ozemlju Rima sem videl trupla moških in žensk.
Videl sem Vira na tleh.
Pogledal sem ga in jokal je.
Približala se mi je z reke.
Volkulja.
In mi rekla:
"Ti si ta, ki ga je ubil."
Upal sem, da gre za blodnje umirajočega.
O tem nisem nikoli govoril.
Toda danes vem, da sem se motil.
Da bi rešil svoje ljudstvo,
mora Vir umreti.
Ste ga videli?
Nismo.
Poskušala sem ga prepričati, vendar brez uspeha.
Srečo in slavo!
Ne bom izdal svojega ljudstva.
Pridi sem.
Objemi me.
Vedel sem, da boš razumel.
Ne bom dovolil, da moje ljudstvo izgine zato, ker je sledilo sužnju.
Če res misliš, da si bog, dokaži to!
Kaj delaš, Jem?
Ne bom dvignil meča nadte.
Potem boš umrl, ne da bi se branil.
Nehaj!
To ne more biti najina usoda.
Usoda bo odločila, kdo od naju bo živel.
Nehajta!
Odidi!
Nisva boga.
Ne ti in ne jaz.
Kaj si storil?
Nikogar ne spusti noter.
Povej mi, kdo sem.
Rekla si, da poznaš mojo zgodovino.
Zdaj moram vedeti.
Moram vedeti, ali sem vreden biti tu.
Našli smo te v gozdu.
Bil si drobcen.
Drobcen kot kužek.
Bil si gol in umazan.
Jedel si kot pes.
Trgal mrhovino.
Če se ti je kdo približal,
si praskal in grizel.
Ujeli so te z mrežo.
Vklenili so te.
Tepli so te,
dokler te niso strli.
Tako si odraščal.
Poslušen.
Nikomur nisi pogledal v oči.
Preživel si nasilje in zlorabe.
Bil si suženj,
brez družine
in brez prihodnosti.
Postal si kralj.
Močnejši si od vseh mož. Tako pravijo.
Da bi rešil Rim,
najmočnejši ni dovolj.
Prav tako ni dovolj resnica.
To ni konec.
Človek je mrtev.
Za nekatere od vas je to razlog za jezo.
Za druge Jemova smrt pomeni strah in obup.
V naših srcih so sovraštvo,
dvom
in smrt.
A če bi imeli orlovska krila,
bi poleteli nad svoje domove in videli,
da nismo sami.
Več nas je.
Ljudstvo smo.
Zato razširite svoja krila
in si oglejte vse, kar smo dosegli, ko smo bili združeni.
Začutili boste, da to ni mesto enega, ampak je mesto vseh nas.
Jem je mrtev,
toda to ni konec vsega.
Poslušajte me, prijatelji.
Poprimite za orožje!
Ne iz jeze, ne iz maščevanja,
temveč zato, ker smo močnejši od bolečine,
močnejši od smrti.
Ker smo Rim!
Odločil sem.
Odprite vrata!
MEDIATRANSLATIONS