Snart er det daggry, herre. Der er ikke mere tid.
Jeg sagde, I kunne begynde at marchere.
Soldaterne venter på dig.
En gud må ikke have bånd til mennesker.
Men en konge skal. Iemos og Wiros vil kæmpe med deres hær.
Ingen konge af Cures har nogensinde været i kamp.
Ingen konge af Cures har kæmpet mod Rom.
Hvad ved du om en konges liv? Du havde en by og mistede den.
Du er bange.
Skal man vinde en krig, kan man ikke forlade sig på guderne.
Vi har brug for en leder.
Og jeg valgte dig til at føre dem til Rom.
Få mig ikke til at fortryde det.
For Titus, søn af Sancus!
Vi må møde dem på åben mark.
Vi har ingen andre muligheder.
Det kunne fungere.
- Vi er med dig, Wiros. - Også jeg.
- Og jeg. - Og jeg.
De er for mange.
Vi venter bag murene og lader dem nærme sig.
Vi kan godt, Iemos.
Der vil ikke være nogen til at forsvare byportene.
Så langt når de ikke. I kan gå.
Hvad er der galt? Bror?
Hvis du vil angribe sabinerne, må vi befri Tarinkri og de andre.
Hvem siger, at de vil kæmpe med os?
Vi er alle Rumias børn.
Og denne by tilhører også dem.
Når dagen gryr, vil Rom og Cures mødes.
I bliver her i byen, i sikkerhed.
Og når Rom har vundet krigen, skal I få jeres frihed.
- Vi vil ikke have jeres frihed! - Vi tilhører Sancus!
Bliver Titus besejret, vil det også være Sancus' vilje.
- Hvil jer, det er snart overstået. - Hvad har du gjort ved hende?
- Hvad har du gjort ved min søster? - Stands!
Stands!
Er alt i orden?
Rumia har forladt os.
Du og Wiros udfordrede hende.
Men hun lovede sine børn byen.
Hvorfor skulle hun tage den fra os nu?
Det er ikke det Rom, hunulven talte om.
Det er ikke et sted, vi kan kalde vores hjem.
- Hvor er jeres hjem så? - Her i flokken.
I dag gør jeg min del, men ikke for byen.
Det eneste, der betyder noget, er vores folks overlevelse.
Du er vores leder, Iemos.
Red dit folk. Mere beder Rumia ikke om.
Lov mig, at du overlader ham til mig.
Du behøver ikke gøre det.
Denne gang tøver jeg ikke.
Jeg vil dræbe min far.
Jeg svor det foran Mars.
Det er ikke, hvad jeg ønsker for dig, Ilia.
Det er mig, der ønsker det.
- Jeg har også noget at sige til dig. - Hvad som helst.
Åbn portene.
- Det er et baghold! - De angriber os!
Følg mig!
Fortsæt fremad!
Vil du dræbe din datter, Amulius?
Jeg har ikke længere en datter.
Far Jupiter, jeg beder dig, indgyd frygt i fjendens hær -
- før min søns hånd, lad ham vende sejrrig hjem -
- og vend din vrede mod Amulius -
- så hans øjne aldrig ser solens lys igen.
Far Jupiter, jeg beder dig, indgyd frygt i fjendens hær -
- før min søns hånd, lad ham vende sejrrig hjem -
- og vend din vrede mod Amulius -
- så hans øjne aldrig ser solens lys igen.
Far Jupiter, jeg beder dig, indgyd frygt i fjendens hær -
- før min søns hånd, lad ham vende sejrrig hjem -
- og ved din vrede mod Amulius -
- så hans øjne aldrig ser solens lys igen.
Attus...
Når tiden er inde til kamp -
- så kæmp ikke som en, der ikke frygter døden.
Frygt døden, som du aldrig har frygtet den før.
Kæmp ikke for at hævne fortiden, men for at sikre fremtiden.
Servios er død!
Servios er død! Ilia dræbte ham!
Servios er død!
Sabinergeneralen er død!
Gør det af med dem!
Nej! Nej!
Det er vores chance. Byen er ubevogtet.
- Nej, jeg kan ikke tage tilbage. - Hvorfor ikke?
Hvad har du gjort, Ersilia?
Du elsker en mand.
Wiros er mere end et menneske.
Han undertvang Sancus' profeti sin vilje.
Kun en gud kan besejre skæbnen!
Herre, Servios er død.
Det er ikke muligt.
Skal jeg beordre tilbagetrækning?
Herre, mændene har ingen leder.
Ingen retræte.
Det er kongen!
Kæmp! For Titus! For Sancus!
Stop dem, lad dem ikke passere!
Titus er kommet! Han har forstærkninger med!
Adieis!
Rumia valgte jer begge til at beskytte sine børn.
Ikke til at bygge altre af ren stolthed.
Forsvar dem, Iemos.
Red dem.
Retræte!
Vi må ikke give op. Wiros regner med os!
Iemos har beordret tilbagetrækning!
Vi er alene!
Alle skal holde deres positioner!
Kæmp videre!
Kæmp!
Hvor er dit mod? Gå tilbage og kæmp!
De er for mange!
Beskyt kongen!
Det er slut.
Tilbagetog! Tilbagetog!
Tilbage mod byen!
Det er slut, kom så!
For Titus, søn af Sancus!
Quintus! Quintus! Hvor er du, Quintus?
Det skal nok gå, mit hjerte.
Jeg gjorde det, Iemos. Jeg dræbte min far.
Jeg ved det.
Hvis guderne gav mig styrke til det -
- var sejren måske stadig mulig.
Rom har udgydt for meget blod på grund af min stolthed.
Jeg er parat til at dø for byen.
Men jeg er ikke parat til at lade dig gøre det.
Jeg har allerede mistet for meget, Ilia.
Jeg kan ikke også miste dig.
- Bliv hos mig. - Ja.
Iemos forrådte os alle. Han forlod os!
Herennèis har ret.
Det er kun hans skyld, at vi tabte.
Du må gøre noget, Wiros. Vi kan ikke stole på ham.
Er det, hvad I tror?
Flokken bør kun have én leder. Det er soldaternes ønske.
Tænker du også sådan, bror?
Du er Romulus, og det har du altid været!
Hvorfor gav du ordre til retræte?
Jeg beskyttede vores folk.
Sammen kunne vi have gjort modstand. Vi kunne have vundet!
Forstår du det ikke?
Jeg adlød bare Rumia.
Du var svag.
Der er ingen anden sandhed.
Rumia har straffet os for vores stolthed, og hun vil gøre det igen.
Men fra nu af vil folkets blod ikke længere være på mine hænder.
Kun på dine.
Hvad mener du?
Flokken skal have en enkelt leder.
Det er det, du ønsker.
Det er, hvad vores soldater ønsker.
Så lad det være sådan.
Bror!
Det er det rette at gøre. Der er ingen anden udvej.
Du blev.
Min plads er i Rom, ved din side.
Gjorde de jer fortræd?
Vores renhed blev ikke krænket. Ingen romer turde røre os.
Hvorfor er Ersilia ikke med?
Hendes hjerte blev forgiftet af romerne.
Hun foretrak at blive hos deres konge.
- Iemos? - Wiros.
Føler hun noget for ham?
Elsker hun ham?
Ved du, hvad det vil sige at elske en mand?
Se på mig!
Nej, det ved du ikke. Gå!
Gå med jer, alle sammen!
I dag var min styrke ikke nok.
Måske tog du fejl, og min bror har ret.
Jeg forrådte Rumia, og nu betaler vi alle prisen.
Jeg valgte at tro på dig.
Det er du også nødt til.
Men jeg er ingen gud, Ersilia.
Hvad laver du?
Vi kan ikke vende tilbage.
Hverken du eller jeg.
Rumia kan ikke bestemme, hvem du er.
Det kan din bror heller ikke.
Gift dig med mig. Gift dig med mig -
- og jeg vil være forenet med dig for evigt -
- under gudernes ære eller hævn, det er lige meget.
Jeg har kun dig.
Og jeg har kun dig.
Rom er ikke en by fuld af slaver.
Vi giver alle et våben.
Alle vil kæmpe, selv børnene.
Vi vil forsvare friheden med vores liv -
- og vi vil vinde.
Romerne har trukket sig tilbage. De er forskanset sig i byen.
Kong Titus beordrer dig til at slutte dig til ham.
Herre, de kommer.
Tekster: Neel Rocco Iyuno