Trči, Koso, trči!
Čekajte me!
Ostavite sve i dođite! Jem se vratio!
Ne guraj se!
Gde je? Video si ga? - Stigao je sinoć rekom.
Eno ga!
Živeli kraljevi! Živeo Jem! - Živeli naši kraljevi!
Gde je Viro?
Spasio si ga!
Obrati im se, čekali su te.
Dvoje Rimljana je poginulo na putu,
još troje je nestalo.
Rizikovali su svoj život da spasu moj.
Ne slavite kraljeve,
nego se vratite kućama,
prinesite žrtve Rumiji i drugim bogovima
i molite da nam se prijatelji vrate kući.
Moramo je odvesti kralju.
Sutra ćemo. Večeras ostaje s nama.
Ko je želi prvi?
Ko je ona?
Latinka je.
Jurili smo je cele noći.
Pazi, ujeda.
Odvešću je Titu.
Pođi s nama. Malo ćemo se zabaviti.
Rekao sam da ide sa mnom.
Odlazite.
Odlazite!
Sabinjani su nas iznenadili u mraku kad smo se ulogorili.
Naredio si joj da ostane?
Sama je tako odlučila,
ali da nije, nikada ne bismo stigli u zemlju Etruraca.
Misliš li da je mrtva?
Znam da je živa,
osećam to.
Kada si spavao, mrdao si očima kao da nešto vidiš.
Možda ti je boginja otkrila neku tajnu,
možda si video i njenu sudbinu...
Znaš li ti šta si video kad si bio u majčinoj utrobi?
Ni ja.
Ako i jesam nešto video, sigurno sam to zaboravio.
Ne pomeraj se.
Uskoro ćeš ponovo hodati.
Oče?
To si ti?
Gde smo?
Svakog dana sam mislio na tebe, Ilija,
a sada smo opet zajedno.
Šta se dogodilo?
Dok god si sa mnom, niko ti neće nauditi.
Prihvatili smo ih dok te nije bilo.
Rat ih je preplašio, napustili su svoja polja i ubili svoje životinje,
ali sada meso počinje da truli i ne znamo kako da im pomognemo.
Koliko je životinja?
Dovoljno da nas sve prehranjuju pet meseci.
Pokušali smo da osušimo meso, ali zalihe soli su iscrpljene.
Zašto mu ne kažeš istinu? - Kako to misliš, Mako?
Reci mu da imamo 300 kila u Rumijinoj smesi
koju se ne usuđujete da uzmete.
Ta so je sveta boginji, Mako. Niko je ne sme dirati.
Šta bi ti uradio da si kralj?
Ne stavljam se na mesto kralja.
A ti, Tarinkri?
Da ti imaš moć?
Kraljevi su smrtnici. So pripada boginji.
Želiš da umru od gladi da ne uvrede boginju?
Dajte ovim ljudima pšenice i pira.
Sutra u zoru ćemo uzeti so.
Ne možeš da odlučiš...
Moram, Tarinkri, i ne vidim drugo rešenje.
Jeme, reci mu da ne može to da uradi.
Viro je u pravu,
odluka je doneta.
Tu so ćete uzeti preko mene mrtve.
Pusti da je ja nagovorim.
Tarinkri je voljna da posluša.
Ne mogu da se pomerim.
Samo se odmaraj. Ništa ne pitaj.
Zašto si me doveo u Marsovo svetilište?
Ovde smo na sigurnom, niko nas neće pronaći.
Ne sećaš se šta ti se dogodilo?
Sećam se borbe protiv sabinjanskih vojnika.
Ostatak je u magli.
Bila si na podu,
teško si disala,
hteli su da te ubiju,
a ja sam te spasio.
Miruj... Miruj...
Šta su ti uradili?
To je kazna za moje grehe.
Dok si ti oprost.
Od danas ću opet biti samo tvoj otac.
Oče,
moram da se vratim u Rim.
Moram da branim svoj grad.
Rim više ne postoji, razoren je.
To je nemoguće.
Video sam ruševine svojim očima
i vatre kako plamte,
tela dvojice kraljeva.
Nemoguće.
Nemoguće...
Sabinjani su napali zemlje Tridesetorice,
kraljevi su se predali Titu, ali ne moramo da marimo za to.
Kada se oporaviš, preći ćemo šumu,
naći ćemo novi dom,
obrađivaćemo zemlju i koze će nam davati mleko.
Ne pomeraj se, kćeri moja.
Ja ću te zaštititi od svega.
Čak i od sebe.
Gospo od šuma i planina...
Majko Rumijo,
saslušaj me,
izgradili smo ti ovaj grad,
načinili smo od njega simbol nade,
utočište za one koji traže novi početak,
simbol užasa za ohole,
koji drhte na spomen tvog imena.
Posvetili smo ti prve plodove svake žetve,
čelik našeg oružja i 300 kila soli,
zakleli smo ti se da nećemo rasipati tvoje blago.
Oprosti nam sad ako ne uspevamo da održimo obećanje,
poštedi nas svog gneva i pomozi nam da zadržimo
zlo
dalje od nas.
Šta želiš?
Zašto ih nisi ubila?
Dodala sam otrov, trebalo je da ga popije, a onda su nas napali.
Mogla si da ih ubiješ kasnije,
a odvela si ih svojim sveštenicima.
Ako mi ne veruješ, nemam više šta da ti pričam.
Ne zaboravi da je Viro neprijatelj, Ersilija.
Iako ti sada dopušta da ideš gde želiš,
još uvek smo zarobljenice.
Ne bi oklevao da te ubije da spasi grad.
Misliš li da znaš više od mene, Vibija?
Da je to što govoriš istina, već bih bila mrtva.
Govoriš o njemu
kao da ti se uvukao u srce.
Dobro došli
u svoj sveti grad,
koji više niti je svet, niti vaš.
Osvojio si ga i s pravom ti pripada.
Došli smo da se poklonimo tvojoj milosti i mudrosti.
Kada me kralj poštuje, poštujem i ja njega.
Saslušaću vas.
Samo tražimo mir, a zauzvrat nudimo odanost i prijateljstvo.
Ako želiš biti prvi među Tridesetoricom kao nekad Numitor, Prokin sin,
prinećemo žrtvu tvom bogu
i proslavićemo ujedinjenje naših naroda.
A Rimljani?
Latini ste, kao oni.
Nije vas briga za njihovu sudbinu?
Viro nas je molio da se borimo uz njega, ali odbili smo.
Prekršili su tvoje zakone
i pravedno je da ih snađe gnev tvog naroda.
Ti, u pozadini,
koji naizgled suzdržavaš suze,
ko si ti?
Zovem se Lauz.
Vladam gradom Gabijem.
Zašto ti čujem tugu u glasu?
Doveli su te protiv tvoje volje?
Došao sam svojevoljno.
Moj narod je iscrpljen.
Samo traže mir.
Šta radiš ovde, Tarinkri?
Mesto ti je na zidinama, u odbrani grada.
Mesto mi je gde vidim neprijatelja,
dolazio on spolja ili iznutra.
Šta ćeš da uradiš? -Ne prilazi, šta god bilo.
Smatraš me neprijateljem?
Nemaš nadležnost nad solju. Ona pripada boginji.
Ne znamo koliko će dugo rat trajati.
Doći će dan kad ćemo biti gladni.
Kada smo osnovali grad, sam si posvetio ove zalihe,
rekao si da nikada neće biti prazne!
Nismo znali šta nam sudbina priprema...
Mi smo odgovorni za tu odluku. Tebe oslobađam svake krivice.
Naredi i zatvoriću ih.
Ćuti, Mako! Vi iz Velije ste živi samo zato što smo vas poštedeli.
Još uvek "mi protiv vas"?
Tišina, Mako! -Saslušaj me, molim te!
Boginja nas štiti i daje nam snagu.
Nije na njoj da nas hrani.
Mi smo vukovi, Jeme, ne zaboravi.
Možemo da potražimo hranu, nećemo umreti od gladi.
Šta je preostalo od onoga što si bio?
Jesi li još uvek vuk, Jeme?
Daj mi ruku.
Opipaj mi srce.
Kuca nežno, smireno i polako.
To nije srce neprijatelja.
Ako želiš da mi budeš prijatelj,
veruj boginji, kako si uvek verovao.
Pobedićemo na bojištu i neće nam trebati zalihe.
Znaš i sam, bez boginje,
si niko i ništa.
Dajem ti još jedan dan.
Ne teraj me da učinim ono što bi kralj nekog drugog naroda učinio.
Kažu da si ovde od zore,
ali ne vidim nikakvu oluju na horizontu.
Nisam došla da gledam nebo.
Šta vidiš kada ti Sanko govori?
Ne vidim ništa.
Ponekad je to munja, ponekad samo glasovi.
Čujem ih i ponavljam i budu istiniti.
Je li te bog ikada prevario?
Varaju smrtnici, a ne bogovi.
Šta se onda dogodilo?
Bogovi su se podvrgli čovekovoj volji?
Jesi li ti čovek?
Strahujem i krvarim, nisam bog.
Neki bogovi krvare.
Kako to misliš?
Kada smo otišli,
moje sestre su tražile od mene da te ubijem.
Ponela sam otrov.
Samo jedna unca bi ti zaustavila dovod krvi u srce.
Sve sam ti sipala u čašu.
Trebalo je da ga popiješ, ali u tom trenutku su nas napali.
Trebalo bi da te ubijem zbog toga što govoriš.
Znam.
Stavljam svoj život u tvoje ruke.
Zašto?
Kada me je otac prodao Sabinjanima,
rekao mi je da sam suđena bogu.
Mislila sam sve vreme da je to Sanko i služila sam mu predano.
Ti si bog
kom sam suđena. Zato znam da me nećeš ubiti.
Kada čovek poveruje da je bog, sva zla počinju.
A kada bog veruje da je čovek, to je san iz kog se mora probuditi.
Zato si me oteo,
doveo me ovamo,
jer moram da te probudim.
Nisam bog, Ersilija.
Onda odlazi.
Gde si bio?
Tražio sam jelo.
Bila sam žedna.
Ne smeš da me ostavljaš samu.
Tu sam sada.
Zvali ste me, gospodaru?
Ne želim ja da pričam s tobom.
Silvija? -Ne vređaj je, zovi je kraljicom.
Kraljica je slobodna, ja nisam.
Nude mi podršku, Silvija,
u zamenu za tvoje oslobođenje.
Hoćeš li mi pomoći da se odlučim?
Opet će te poštovati,
obećavam ti.
Ne možeš ništa da obećaš, Lauze.
Kao preplašen pas si.
Sada se svi bojimo.
I ti.
Ali nisi ti kriva. On je doneo ovo zlo u naše zemlje.
A vi ste ga napustili,
umesto da ga podržite i sada dolazite ovamo da molite za savez.
Pred jačima od sebe možemo samo da sagnemo glavu.
Moramo da spasimo šta se još može spasiti.
Jem će se boriti i dobiti ovaj rat.
Silvija? -Ne diraj me!
Crći ćete kao psi, svi vi. Niko neće oplakivati vaša osakaćena tela.
Dopusti mi da odem.
Ne želim više da te slušam.
Dosta... Oče... Dosta...
Uzalud si govorio, Tarinkri i ostali još uvek čuvaju so.
Šta da radimo?
Još ima vremena. Nagovorićemo je. Ne želim da pribegavam nasilju.
Misli da te može nagovoriti. Pokazao si se nesigurnim.
Pokazao sam ono što osećam.
Varaju se, Jeme.
A šta ako su u pravu?
Šta ako nas nešto nagoni da budemo bezbožni?
Ljudi su jedno, a bogovi drugo, Viro,
i čak i najbolji ljudi moraju da poštuju ono sveto.
Ko odlučuje šta je sveto?
Kažeš da je so sveta, kao i zidine, oružje, vatra.
Video sam neostvarena proročanstva,
a druga proročanstva sam ostvario.
Stvarno ne znaš šta znači "sveto"?
Znam kako je biti gladan i kad ne možeš da se nahraniš.
Šta želiš da uradiš?
Da upotrebiš silu?
Pričekaćemo, ali ako ne odu, reči neće biti dovoljne.
Ne možeš da odeš! -Pusti me!
Tamo nema spasenja, shvataš li?
Neću imati milosti ni prema kome. Moraš da ostaneš uz mene ako želiš da živiš.
Pusti me! Pusti me!
Prepoznala sam tu masku.
Videla sam te među Sabinjanima.
Opet si lagao,
kao uvek.
Sve što izustiš je laž.
Rim nije razoren. Reci mi istinu.
Nije još,
ali ja ću ga razoriti i tek će tada moj gnev biti umiren.
Možeš da me držiš ovde silom, pomoću otrova,
ali to tvoje nije ljubav.
Ako te štitim, to nije ljubav?
Spasila sam ti život.
Kako sam mogla da ti verujem?
A ko zaslužuje tvoje poverenje?
Niko. Nema poverenja, nema poštovanja.
Postoji samo mržnja, zavist, ambicija, bes!
Nisu svi ljudi kao ti,
oče.
Naša povezanost je jedino što me čini čovekom!
Bez tebe sam samo životinja!
Ako te sklonim dalje od smrti, svog gneva, i ja ću ostati živ!
Ne pripadam ti.
Slobodna sam
i doći će dan kada me tvoj otrov i naša povezanost neće zaustaviti.
I tog dana ću te ubiti,
jer ti si uzrok sveg zla.
Ne prilazi, ovoga puta ću ja govoriti.
Naređujem vam da nas pustite da prođemo.
Tera tebe da govoriš jer se stidi toga što radite?
Niko ovde ne treba da se stidi,
niko ne želi da vam naudi.
Vidim im palice u rukama, ne laži.
Osvrni se, Tarinkri, malo vas je protiv volje mnogih.
Rumija je sa mnom!
Ako uzmete so, od sada na dalje ćete biti sami i osuđeni na smrt.
Dosta!
Pripremite se za najgore.
To su mi braća, moj čopor. - Moj su čopor, Hereneje!
I slušaće me.
Ne puštajte ih.
Pružam ti poslednju priliku, Tarinkri. Odmaknite se.
Više ne primam naredbe od onih koji ne poštuju boginju.
Uklonite ih!
Pseto jedno, Hereneje!
Izdajničko pseto!
Zašto im ovo dopuštaš, Jeme?
Nije dovoljno ne učestvovati. Boginja ti nikada neće oprostiti!
Viro zna kako dalje.
Čopor mora da mu ostane odan.
Nema više čopora, Hereneje. Braća će se međusobno pobiti...
Nema drugog načina.
Pomozi mi.
Razmislio sam o vašim rečima.
Trebalo mi je malo vremena da odlučim šta da radim.
Video sam istinu u vašim očima,
u vašim rečima nije bilo senki,
sve je izgledalo bistro,
kao voda svete reke.
Bojite me se.
Spremni ste da izdate donedavne saveznike
i zato vaši životi...
Ne vrede ništa!
Vašom gnjilom krvlju proklećemo vaše zemlje.
Zbog vas ništa neće ostati od onoga što su izgradili vaši očevi.
Prepusti ga meni.
Spasi me!
Pomozi mi.
Bar umri dostojanstveno, Lauze.
Poznajem tvoj glas.
Nisi dostojan svog oca. Običan si bednik.
Operi odeću.
Odlazi.
Drži me se podalje
i spasi se.
Ako te sretnem opet,
neću imati milosti.
Nismo sami, boginja nas nije napustila,
nije nas napustila.
Jedan, dva, tri, četiri, pet!
Izradio sam ovaj mač s nadom da ću ga videti u tvojoj ruci.
To je najotpornije oružje koje sam ikada skovao.
Slabo sam spavao,
ništa nisam jeo,
jer sam se bojao da te više nikada neću videti.
Kao otac za svoju ćerku.
Ubiću ga. -Ne, Jeme.
Ja to moram da uradim.
Samo se moli da mi ovoga puta ruka ne zadrhti
i da zaboravim da mi je taj čovek bio otac.
Znao sam da ćeš se vratiti.
Nadao si se.
Ne, znao sam,
jer Rim ne postoji bez tebe
i ako sam možda učinio nešto naizgled bezbožno,
boginja mi je oprostila.
Zašto si došao?
Dugo sam spavao, ali sada sam budan.
Znaš li šta radiš?
Znam.
Znaš li ti?
Bio sam zamotan u ovo ćebe kad su me ostavili u šumi kao bebu.
Sva moja braća su umrla u toj šumi, jedino sam ja preživeo.
Sada će štititi i tebe.
Ubio sam kralja da ti odagnam bol.
To si htela.
Zašto ne govoriš?
Priznaj da si htela da umre.
Ubio sam ga samo zato da ti ispunim želju.
Zaslužujem li sada delić tvoje ljubavi?
Zagrli me.
Sutra...
Moja vojska će napasti grad tvog sina.
I ovoga puta neće biti spasa.
MEDIATRANSLATIONS