Wire!
Jsem mrtvý?
Tys mě přišla uvítat?
ROMULUS II. VÁLKA O ŘÍM
4. díl
Vyhrál jsi bitvu, Ieme.
Ieme.
Sabinové prchli.
Muž, který tě střelil, je mrtvý.
Zabila jsem ho vlastníma rukama.
Ale musíš žít.
Musíš žít.
Lidé chtějí Iemovi vzdát poctu.
Tak se hovoří o mrtvých, Iemos dýchá.
Jak dlouho ještě?
Adièis ho prý nedokáže zachránit.
Můj bratr žije!
Podívej se na něj!
Podívej.
Vidíš sám, že mu žilami pořád proudí krev.
Ví, jak moc ho oba milujete,
ale musíte ho nechat jít.
Ty jsi král,
lidé potřebují slyšet tvůj hlas.
A co jim asi mám říct?
Řekni, že ode dneška je tvůj hlas i jeho.
Jestli je něco, co člověk nebo bůh dokáže, aby udržel Iema naživu,
musím to udělat.
- Je mrtvý? - On nezemře.
Pořád myslíš, že jsem ti lhala?
Věřím tomu, co vidím.
Řeklas, že jeden z nás musí zemřít, a místo toho žijeme oba.
Je-li to, jak říkáš, proč ti lidé pláčou?
Iemos spí, střela mu pronikla do hrudi
a nikdo neví, jak ji vyndat a neohrozit přitom jeho život.
Nedokážu ti pomoct.
Pocházíš ze země Etrusků.
Váš lid ovládá umění, které ho může zachránit.
Jsou to svatí mužové, kteří nežijí ve městě.
Nenajdeš cestu, která k nim vede.
Já sám ne.
Ale ty ji znáš, Ersilie.
Byla jsem dítě, když si mě bůh vybral,
nikdy jsem neplula po řece.
Tak popluješ teď.
Najdeme tvůj lid.
Ty se opět bojíš, Wire,
myslel sis, že on byl pravý král, a teď nechceš zůstat sám.
Mysli si, co chceš.
Teď spi, vyrazíme zítra ráno.
Vážně je někdo, kdo ho může zachránit?
Ne, Vibie.
Nezachráníš toho, komu je souzena smrt.
ALBA, ZEMĚ TŘICETI KRÁLŮ
- Zemřel pro svého krále. - Zemřel, protože jste ho neochránili.
Přísahali jste boj na život a na smrt...
a přesto jste se vrátili.
Co s vámi mám udělat?
Dali jste přednost svým životům před jeho.
Jak vám mám dál věřit?
Proč jsi nezemřel se Sabem?
Na něco se ptám.
Sabos svému úskoku příliš věřil.
Kdyby byl méně domýšlivý, pořád by žil.
Teď se králové Říma chvástají, že porazili tvé vojsko.
Je snadné osočovat mrtvého.
Nedělá mi problém mluvit pravdu.
Byli proti nám v přesile, ale bojovali jsme, dokud to šlo.
Dvacet mrtvých navíc by ti nepřineslo větší slávu.
Tys nařídil, aby se stáhli?
Ano, a udělal bych to znovu.
Teď už znají své nepřátele.
Až budou připraveni další muži, ponesou svou nenávist do bitvy.
Ze života smrt.
A ze smrti život.
Udělali jsme, o co jsi nás požádala.
Budu k němu milá,
povedu ho, kam si přeje,
ale až si získám jeho důvěru,
vliju do jeho poháru smrt.
Vybrala jsi muže na cestu?
Pět mužů, já budu šestá.
Ty zůstaneš v Římě.
Řekl jsi, že uděláš cokoliv, abys ho udržel naživu.
Chci udělat totéž.
Iemos mě naučil zapomenout a žít.
Tys jim nařídil, aby mě svázali?
Pro můj lid jsi nepřítel. Nemůžu chtít, aby ti věřili.
Budeme cestovat bez doprovodu a vyslanců,
naši nepřátelé nesmí vědět, že jsme odjeli.
Než se vrátíme, velíš tady ty.
Vyrážíme.
Co jsi zač?
Víš vůbec, kdo jsi?
Nebo bez těch svých kněžek už nevíš nic?
I bez nich jsi pořád král.
Ty jsi Titus a ty jsi bůh.
Odnes to.
Počkej.
Řekl jsem ti, že si to nemáš sundávat,
víš to?
Ale teď si to chci nechat.
Co si o mně myslíš?
Když položím otázku, musíš odpovědět.
Dal jsem zabít tvého otce a bojuji s tvým synem.
Proč neřekneš, že mě nenávidíš?
Jaký má smysl ti říkat, co už víš? Co ode mě chceš?
I když bojuji s tvým synem,
nesmíš mě nenávidět,
protože jsem spravedlivý a on mi sebral to nejcennější, co jsem měl.
Co se děje?
Můžeš mluvit,
nechci před ní nic skrývat.
Tví muži potřebují nového vůdce.
Sabovo tělo ještě nevychladlo.
Rozhodnu, až pro něj přestanu truchlit.
Ten muž,
Servios,
se na tebe díval, jako by tě znal.
To není možné.
Pověz mi pravdu.
Myslím, že mě jenom šálí sluch.
Vzpomínám na jedno místo, kde se řeka vlévá do druhé.
Jako dítě jsem tam vodila kozy, není to daleko od mé vesnice.
Nenecháš ji najíst?
Nají se, až my skončíme.
Čeho se bojíš?
Nebojím se. Chceš-li, rozvaž ji a nech ji jíst s ostatními.
Vlij odvahu a hněv do srdce mého syna,
vnes osudovými sny hrůzu do Titových nocí,
nechť mu ztuhne krev a tato válka může skončit.
Pořád máš sílu se modlit?
- Kdo jsi? - Ty víš, kdo jsem.
To má dcera mě zachránila.
Požádala mě, ať opustím Zemi třiceti, a já udělal, co chtěla.
Jenže osud mě přivedl zpět před tebe.
Tvůj obličej teď vypadá jako tvé srdce.
Děláš dobře, že jej skrýváš.
Chtěl jsem, abys ho viděla.
Říkals, že miluješ své město, a chtěl jsi zachránit království.
Ale podívej se na sebe.
Město je zničené a z tebe je sluha.
Měl by ses stydět!
Muž, o němž hovoříš, už neexistuje.
Město, rodina, království,
nic z toho už pro mě nemá cenu.
Jen nenávist mě drží při životě.
Co ode mě chceš?
Chci se na tebe dívat,
až pochopíš, že se bohové usmívají na můj hněv.
A chci se na tebe dívat ve tvých dnech ponížení,
dokud nebudeš truchlit nad Iemovou mrtvolou.
Co se děje?
Nic.
Co jsme odjeli, pořád se na mě díváš.
Víš, že Iemos musí zemřít,
protože je to jeho osud, a já to viděla.
Myslela jsem, že to nechceš přijmout,
protože se bojíš zůstat sám.
Ale teď ani nevím, jestli je to strach,
pýcha nebo bláznovství.
Co je osud?
Můžeš mi to říct?
Ty to nevíš, nikdo to neví.
Do zbraně!
Nevidím je. Kde jsou?
Do lodí!
Rychle!
Běž!
Naskoč!
Běž!
Vesluj.
Ilio! Dovnitř!
Ilio!
Nasedni!
Uteč, Ilio! Zachraň se!
Vodu.
Drž se od něj dál!
Bratře!
Tys věděla, že na nás zaútočí.
To ty jsi nás sem přivedla.
Jestli tomu věříš, proč mě nezabiješ?
Jsme tu.
Tady se stékají dvě řeky.
To je ta cesta.
Všichni naši vojáci už dorazili z Curu.
Teď chci, abyste Řím srovnali se zemí.
Prohráli jsme jednu bitvu.
Když prohrajeme další,
useknu vám hlavy.
Akrone, ke mně.
Povedeš mou armádu.
Můj pane,
nejsem toho hoden.
Bojíš se snad Římanů, Akrone?
Bojím se jen tebe.
Tak proč odmítáš čest, kterou jsem ti nabídl.
Neboj se,
vyzval jsem tě, abys mluvil.
Mezi námi je muž, který si zaslouží velet víc než ostatní.
Nikdy jsem neviděl muže jako on, který se nebojí smrti.
Řekni mi jeho jméno.
Servios je toho nejvíc hoden,
jen on si zaslouží vést tvé vojsko.
Poklekni.
Vytáhni nůž.
Už nikdy nechci slyšet tvůj hlas.
Uřízni si jazyk.
Jak daleko ještě musíme plout?
Do mé vesnice je odsud blízko,
ale víc si nepamatuji.
Jestli si víc nepamatuješ, tak proto, že na to chceš zapomenout.
Toto je místo, kde jsem se narodila.
Nevzpomínám si na tváře těch, kdo mi dali život.
Ti, kdo zapomenou, zbaví se bolesti,
ale minulost dříve či později vypluje na povrch a řekne ti, kdo jsi.
A ty?
Znáš svou minulost?
Jen pár obrazů,
ale všechno jsem vymazal, jako jsi to udělala ty.
Taky ses zbavil bolesti.
Sancus si přeje se mnou mluvit.
Je to jen vzdálená bouře, není to hlas boha.
Musím tomu hlasu naslouchat.
Co to děláš?
Sancu, slyším tvůj hlas, mluv ke své služebnici.
Nedívej se tam!
- Co to děláš? - Přestaň! Přestaň!
Za tohle tě potrestá!
Nebojím se, rozumíš tomu?
Už teď s ním bojuji!
Za tohle zemřeš. Člověk se nemůže postavit bohu.
Tady je jeskyně.
Prozkoumejte ji!
Pojďte za mnou. Rychle, pospěšte si.
Tohle je vhodné místo. Pojďte se podívat.
Tady zůstaneme přes noc.
Je tu tma a průvan.
Bez světla stejně nic neuvidíme. Vraťme se pro víc pochodní.
Náš tábor nemůže být daleko. Sancus nám ukáže cestu.
Bratře!
Poznáváš toto místo?
Ano.
To je má vesnice.
Nikdo tady není.
Nikdo tady není!
- Tak řekni něco! - Nevím, co se stalo.
Lhala jsi, žádná vesnice není, nikdo mého bratra nezachrání!
- Nelhala jsem ti. - Věřit ti byl omyl.
Nech ji být!
Narodila jsem se tu.
Proč jí chceš ublížit?
Neublíží mi.
Hledáme někoho, kdo ho vyléčí.
Musí se vrátit ze světa mrtvých?
Ano.
Vezmeme ho za tím, kdo ho může zachránit.
Nikdy jsem neviděl kamennou vesnici.
Tohle není vesnice.
Je to město mrtvých.
Ty mě nepoznáváš?
Co jsi zač?
Můj otec se jmenoval Velthur.
Ersilie.
Kde jsou všichni?
Nic tu nezůstalo,
jen děti jsou naživu
a já jsem jejich vůdce.
Kdo to udělal?
Hněv vody zničil vše,
opustili jsme naše chýše a našli si útočiště zde,
mezi mrtvými.
Tvůj otec toho dne také přišel o život.
Kdo je ten muž?
Je to král.
Vyléčíš ho?
Dokážeš ho vyléčit?
Ten muž umírá.
Zachrání ho jen krev jiného člověka.
Starče, otevři mé žíly.
Já nezemřu.
Mít úctu vojáků je pro tebe čest.
Všichni mi vypráví o tvém umění a odvaze.
Prý bojuješ, jako by ses nebál smrti.
Protože, jak říkají, jsi už jednou zemřel.
Pojď blíž.
Neboj se, pojď.
- Je to vrah tvého syna? - Ano.
Amulie,
králi Alby.
Silvia mi řekla, cos udělal jejímu synovi.
Chce, abych tě zabil,
ale já současně chápu tvůj hněv a nenávist, jež tě pohání.
Je jedno, kdo jsem či kdo jsem byl.
Chci jen to, co chceš ty.
Chci, aby tvá síla a tvá nenávist vyhrály tuhle válku.
Máš to mít.
Ale chci i tvou oddanost.
Poklekni a požádej ji o odpuštění.
Chceš se vzepřít svému králi?
Běž o krok blíž.
- Žádám tě... - Na kolena!
Žádám tě o odpuštění,
královno Alby.
A ty, Silvie,
mu musíš odpustit.
Nemohu. Raději zemřu.
Nezemřeš ty,
ale všechny ženy Alby.
Udělej, o co žádám.
Podívej se mu do očí.
Přiviň ho k sobě.
Odpouštím ti.
Tys byl král a tys byla královna.
Ale teď jste jen mí služebníci.
Ty ode dneška povedeš mé vojsko a naplníš tím svou pomstu.
Odejdi.
Až bude po všem,
lásku, kterou jsi měla pro své děti,
věnuješ mně.
Přivedla jsi je sem.
Co tě s nimi vlastně spojuje?
Měla jsem je dát zabít,
jsou to mí nepřátelé.
A místo toho je chceš zachránit.
Nikdy jsem neviděla muže, který by tak úporně bránil život druhého.
A teď už ani nevím, co je správné.
Je-li jeho duše nečistá,
je-li jeho láska falešná,
není naděje pro něj ani pro jeho bratra.
Jeho duše je čistá, jeho láska je opravdová, viděla jsem to.
Existuje člověk, který by dokázal porazit boží vůli?
Ne.
Jedině, že by sám byl bůh.
České titulky Petr Miklica Iyuno-SDI Group 2022