Viro!
Jesam li mrtav?
Došao si da mi poželiš dobrodošlicu?
ROMUL
Dobili ste bitku,
Jeme.
Sabinjani su pobegli.
Čovek koji te je ustrelio je mrtav.
Ubila sam ga svojim rukama.
Ali ti moraš da živiš.
Moraš da živiš.
Narod želi da oda poštu Jemu.
Tako govorimo o mrtvima, a Jem diše.
Do kada?
Adijej kaže da ga ne može spasiti.
Moj brat je živ!
Pogledaj ga. Pogledaj ga!
Vidiš?
Krv mu još teče venama.
Znam koliko ga oboje volite,
ali morate da ga pustite.
Ti si kralj,
narod treba da čuje tvoj glas.
Šta da im kažem?
Reci da je od danas tvoj glas ujedno i njegov.
Ako postoji išta u ljudskoj ili božjoj moći da održi Jema u životu,
moram to da probam.
Je li mrtav? -Neće umreti.
Još uvek misliš da sam te lagala?
Verujem onome što vidim.
Rekla si da jedan od nas mora da umre, a obojica smo živi.
Ako je tako, zašto narod plače?
Jem spava, čelik mu je probio grudi,
a niko od nas ne zna da ga spasi, a da mu ne ugrozimo život.
Ne mogu da ti pomognem.
Iz zemlje Etruraca si,
tvoji imaju umeće koje ga može spasiti.
To su božji ljudi koji ne žive u gradu.
Nećeš naći put koji vodi do njih.
Neću sam.
Ali ti znaš gde je, Ersilija.
Bila sam dete kad me je Bog odabrao.
Nikad nisam plovila rekom.
Sada ćeš.
Naći ćemo tvoj narod.
Opet se bojiš, Viro.
Mislio si da je on pravi kralj, a sad ne želiš da budeš sam.
Misli šta hoćeš.
Sada spavaj, krećemo sutra ujutro.
Postoji li stvarno neko ko ga može spasiti?
Ne, Vibija,
niko ne može da spasi onoga kome je suđeno da umre.
ALBA, ZEMLJA TRIDESETORICE KRALJEVA
Umro je za svog kralja. - Umro je jer ga niste branili.
Zakleli ste se da ćete se boriti do smrti,
a vratili ste se.
Šta da radim s vama?
Odabrali ste svoj život umesto njegovog!
Kako vam i dalje mogu verovati?
Zašto nisi umro sa Sabom?
Nešto sam te pitao.
Sabo se previše pouzdao u svoju prepredenost.
Da nije bio toliko ohol, još bi bio živ,
a sada se kraljevi Rima hvale da su pobedili tvoju vojsku.
Lako je kriviti mrtvaca.
Meni je uvek lako da kažem istinu.
Bilo nas je malo, ali borili smo koliko smo dugo mogli.
Dvadesetorica poginulih više ne bi ti donela više slave.
Ti si naredio povlačenje?
Jesam, i opet bih.
Sada kada znaju ko su im neprijatelji,
kada drugi vojnici budu spremni, poći će u bitku s mržnjom.
Od života smrt
i od smrti život.
Učinile smo sve što si tražila od nas.
Biću ljubazna prema njemu,
odvešću ga kuda želi,
ali kada zadobijem njegovo poverenje,
uliću mu smrt u čašu.
Odabrala si ljude za put?
Petoricu, ja ću biti šesta.
Ti ostaješ u Rimu.
Rekao si da ćeš učiniti sve da ga održiš u životu.
Ja ću takođe.
Jem me je naučio da zaboravim i živim.
Ti si im naredio da me vežu?
Za moj narod si neprijatelj, ne mogu da im tražim da ti veruju.
Nećemo putovati ni uz pratnju, ni uz glasnike.
Neprijatelji ne smeju da znaju da smo otišli.
Dok se ne vratimo, ti zapovedaš.
Idemo.
Ko si ti?
Znaš li ko si?
Ili ne znaš više ništa bez svoje sveštenice?
I bez njih si kralj.
Ti si Tit i bog si.
Odnesi to.
Čekaj.
Rekao sam ti da je ne skidaš,
znaš?
Ali sad želim da je zadržiš.
Šta misliš o meni?
Kada te nešto pitam, moraš da mi odgovoriš.
Naredio sam ubistvo tvog oca i borim se protiv tvog sina.
Zašto ne kažeš da me mrziš?
Zašto bih ti rekla ono što već znaš? Šta želiš od mene?
Iako se borim protiv tvog sina,
ne smeš da me mrziš,
jer ja sam u pravu, a on mi je oduzeo ono najdragocenije.
Šta je?
Možeš da govoriš pred njom.
Ne želim ništa da krijem od nje.
Tvojim ljudima treba novi vođa.
Sabovo telo se još nije ohladilo.
Odabraću kada prestanem da žalim.
Taj čovek,
Servije,
pogledao te je kao da te poznaje.
To je nemoguće.
Reci mi istinu.
Samo me uši varaju.
Sećam se da postoji mesto gde se reka uliva u drugu reku.
Kao dete sam vodila koze tamo. Nije daleko od mog sela.
Nećeš joj dati da jede?
Ješće kada završimo.
Čega se bojiš?
Ne bojim se. Ako želiš, odveži je i neka jede s ostalima.
Ulij hrabrost i gnev u srce mog sina,
unesi stravu u Titove noći sa sudbonosnim snovima
tako da mu se krv sledi i da se rat završi.
Još uvek imaš snage da se moliš?
Ko si ti? -Znaš ko sam.
Ćerka me je spasila.
Rekla mi je da napustim zemlje Tridesetorice i poslušao sam je,
ali sudbina me je opet dovela pred tebe.
Lice ti je poprimilo oblik tvog srca.
Dobro je da ga kriješ.
Ali hteo sam da ga ti vidiš.
Rekao si da voliš svoj grad i želiš da spaseš kraljevstvo,
a pogledaj se.
Grad je razoren, a ti si sluga.
Nakaza si.
Čovek o kom govoriš više ne postoji.
Grad, porodica, kraljevstvo...
Više mi ništa ne znače.
Samo me mržnja drži u životu.
Šta želiš od mene?
Želim da te gledam
dok budeš shvatala da se bogovi smeše mom gnevu...
I želim da te još gledam u danima tvog poniženja
sve dok ne budeš oplakivala Jemovo mrtvo telo.
Šta je?
Ništa.
Gledaš me otkad smo otišli.
Znaš da Jem mora da umre,
jer je to sudbina, a ja sam je videla.
Mislila sam da ne želiš to da prihvatiš
jer se bojiš samoće.
Ali sada više ne znam je li to strah,
oholost ili ludost.
Šta je sudbina?
Možeš li mi reći?
Ne znaš, niko ne zna.
Uzmite oružje!
Ne vidim ih. Gde su?
U čamce!
Brzo!
Hajde!
Uđi!
Hajde!
Veslaj!
Ilija, uđi!
Ilija!
Uđi!
Beži, Ilija! Spasi se!
Vode!
Miči se od njega!
Brate!
Znala si da će nas napasti.
Ti si nas dovela ovamo.
Ako to misliš, zašto me ne ubiješ?
Evo nas.
Ovde se spajaju dve reke.
Onuda.
Svi naši vojnici su se vratili iz Kvirinala.
Sada želim da Rim bude sravnjen sa zemljom.
Izgubili smo jednu bitku.
Ako izgubimo još jednu,
odseći ću vam glave.
Akrone, priđi.
Ti ćeš zapovedati vojskom.
Gospodaru,
nisam dostojan.
Bojiš se Rimljana, Akrone?
Bojim se samo vas.
Zašto onda odbijaš čast koju sam ti ukazao?
Ne boj se,
ja sam ti tražio da govoriš.
Među nama je čovek koji više od svih ostalih zaslužuje da komanduje.
Nikada nisam video takvog čoveka, koji se ne boji smrti.
Reci mi kako se zove.
Servije je najzaslužniji,
jedini koji zaslužuje da vodi vašu vojsku.
Klekni.
Uzmi nož.
Ne želim da ti više ikada čujem glas.
Iseci svoj jezik.
Koliko još moramo da plovimo?
Blizu smo mog sela,
koliko se sećam.
Ako se ničega više ne sećaš, htela si da zaboraviš.
To je samo mesto gde sam se rodila.
Ne sećam se lica onih koju su mi podarili život.
Ko zaboravi, otkloni bol,
ali kad-tad prošlost izađe na videlo i dođe ti da ti kaže ko si.
A ti?
Znaš li ti svoju prošlost?
Tek nekoliko slika,
ali izbrisao sam sve, kao ti.
I ti si otklonio bol.
Sanko želi da razgovara sa mnom.
To je samo oluja u daljini, nije glas božji.
Moram da čujem njegov glas.
Šta radiš?
Sanko, čujem tvoj glas, progovori svojoj sluškinji.
Ne gledaj!
Šta radiš? -Prestani! Prestani!
Kazniće te za ovo!
Ne bojim se, je li ti jasno?
Već se borim protiv njega!
Umrećeš zbog ovoga. Čovek ne sme da izaziva boga.
Ostaćemo ovde do jutra.
Ovde nema ničega. Vratimo se. Nećemo ništa videti bez vatre.
Sanko će nas voditi. Logor je blizu.
Brate!
Prepoznaješ ovo mesto?
Da.
To je moje selo.
Ovde nema nikoga.
Ovde nema nikoga!
Odgovori mi! -Ne znam šta se dogodilo.
Lagala si, nema sela niti ikoga ko može da spasi mog brata!
Nisam te lagala! - Nije trebalo da ti verujem!
Pusti je!
Rođena sam ovde.
Zašto želiš da joj naudiš?
Neće mi nauditi.
Tražimo nekoga da ga izleči.
Mora li da se vrati iz sveta mrtvih?
Mora.
Odvešćemo ga onome ko ga može spasiti.
Nikada nisam video kameno selo.
Ovo nije selo,
nego grad mrtvih.
Ne prepoznaješ me?
Ko si ti?
Moj otac se zvao Veltur.
Ersilija.
Gde su svi?
Ovde više nema ničega.
Samo su deca živa
i ja ih vodim.
Ko je to uradio?
Gnev vode je sve uništio,
napustili smo svoje kolibe i pronašli utočište ovde,
među mrtvima.
I tvoj otac je tog dana izgubio život.
Ko je ovaj čovek?
Kralj je.
Možeš li da ga izlečiš?
Umire.
Samo krv drugog čoveka bi mogla da ga spasi.
Starče, otvori moje vene.
Neću umreti.
Poštovanje vojnika ide ti na čast.
Svi mi govore o tvojoj vrednosti i hrabrosti.
Kažu da se boriš kao da se ne bojiš smrti,
jer, kažu, već si jednom umro.
Uđi.
Ne boj se.
Je li on ubica tvog sina? -Da.
Amulije,
kralj Albe.
Silvija mi je rekla šta si uradio njenom sinu.
Želi da te ubijem.
Ali razumem i gnev i mržnju koja progoni tebe.
Ko sam i ko sam bio nije važno.
Želim samo što i ti.
Želim tvoju snagu i želim da tvoja mržnja pobedi u ovom ratu.
I hoće.
Ali želim i tvoju odanost.
Klekni i zamoli je za oprost.
Pobunio bi se protiv svog kralja?
Još jedan korak.
Molim te... -Na kolena!
Molim te da mi oprostiš,
kraljice Albe.
A ti, Silvija,
moraš da oprostiš.
Ne mogu, radije bih umrla.
Nećeš ti umreti,
nego sve žene iz Albe.
Poslušaj me.
Pogledaj ga u oči.
Privij ga sebi.
Opraštam ti.
Bili ste kralj i kraljica,
a sada ste samo moje sluge.
Od danas ćeš zapovedati mojom vojskom i izvršiti svoju osvetu.
Sad idi.
Kada se sve ovo završi,
ljubav koju si gajila prema svojoj deci
želim da daš meni.
Dovela si ih ovamo.
Šta te veže za njih?
Trebalo je da ih ubijem.
Oni su mi neprijatelji.
A umesto toga si htela da ih spasiš.
Nikada nisam videla da čovek tako žestoko brani život drugog čoveka.
I sada više ne znam šta je pravedno.
Ako mu je duša nečista,
ako mu je ljubav lažna,
nema nade za njega, kao ni za njegovog brata.
Njegova duša je čista, njegova ljubav je iskrena, videla sam to.
Može li ijedan čovek da pobedi božju volju?
Ne.
Ako i sam nije bog.
MEDIATRANSLATIONS