Wiros!
Sunt mort?
Ai venit să mă întâmpini?
Ai câştigat lupta,
Yemos!
Sabinii au fugit.
Cel care a tras în tine a murit,
l-am ucis cu mâinile mele.
Dar trebuie să trăieşti.
Trebuie să trăieşti!
Oamenii vor să-i aducă un omagiu lui Yemos.
Vorbeşti ca şi cum ar fi mort. Yemos încă respiră.
Pentru cât timp?
Adicis spune că nu-l poate salva.
Fratele meu este încă în viaţă!
Uită-te la el!
Vezi?
Sângele încă îi curge prin vene.
Ştiu cât de mult îl iubiţi amândoi,
dar trebuie să renunţaţi.
Tu eşti regele.
Oamenii au nevoie să-ţi audă vocea.
Şi ce vrei să le spun?
Spune-le că, de astăzi, vocea ta este şi a lui.
Dacă e ceva ce un om sau un zeu poate să facă, să-l ţină în viaţă,
trebuie să încerc.
- A murit? - Nu va muri.
Mai crezi că te-am minţit?
Eu cred în ceea ce văd.
Tu ai spus că unul dintre noi va muri, şi suntem amândoi în viaţă.
Dacă este precum spui, de ce plâng atâţia oameni?
Yemos doarme, fierul săgeţii i-a străpuns pieptul
şi nimeni nu ştie cum să-l scoată fără să-i pună viaţa în pericol.
Eu nu te pot ajuta.
Tu eşti din neamul etruscilor,
ai tăi cunosc arta tămăduirii.
Sunt oameni sfinţi, care nu locuiesc în oraş.
N-o să găseşti calea care te duce la ei.
Nu de unul singur.
Dar tu o cunoşti, Ersilia.
Eram un copil când am fost aleasă de zeu.
Nu am traversat niciodată râul.
O vei face.
O să-i găseşti pe oamenii tăi.
Iar ţi-e teamă, Wiros.
Ai crezut că el este adevăratul rege, iar acum nu vrei să fii singur.
Poţi să crezi ce vrei.
Acum culcă-te, mâine-dimineaţă plecăm.
E cineva care îl poate salva?
Nu, Vibia,
nimeni nu-l poate salva pe cel căruia îi este sortit să moară.
ALBA, TERITORIUL CELOR 30 DE REGI.
- A murit pentru regele lui. - A murit pentru că nu l-ai protejat.
Aţi jurat să luptaţi până la moarte,
şi totuşi v-aţi întors aici.
Ce ar trebui să fac cu voi?
Aţi preferat să vă salvaţi viaţa în loc să o apăraţi pe a lui!
Cum pot să mai am încredere în tine?
De ce nu ai murit cu Sabos?
Ţi-am pus o întrebare.
Sabos a avut prea multă încredere în vicleşugul pe care l-a pus la cale.
Dacă n-ar fi fost aşa de mândru, ar fi fost viu acum.
Regii Romei sărbătoresc, ţi-au învins armata.
E uşor să dai vina pe cel care a murit.
Pentru mine este întotdeauna uşor să spun adevărul.
Am fost puţini, dar am luptat cât de mult am putut.
Încă 20 de morţi nu ţi-ar fi adus mai multă glorie.
Tu ai ordonat retragerea?
Da. Şi aş face-o din nou.
Acum ei îţi cunosc inamicii.
Când ceilalţi vor fi pregătiţi, ura îi va mâna pe câmpul de luptă.
Din viaţă, moarte,
şi din moarte, viaţă.
Am făcut tot ce ne-ai cerut.
Voi fi blândă cu el,
îl voi conduce acolo unde doreşte,
dar, când îi voi câştiga încrederea,
îi voi otrăvi băutura.
Ai ales oamenii pentru călătorie?
Sunt cinci oameni, eu voi fi a şasea.
Tu vei rămâne în Roma.
Ai spus că ai face orice pentru ca el să nu moară,
iar eu simt la fel.
Yemos m-a învăţat să uit şi să trăiesc.
Le-ai ordonat să mă lege?
Pentru oamenii mei tu eşti inamicul, nu le pot cere să se încreadă în tine.
Vom călători fără escorte şi fără ambasadori.
Inamicii noştri nu trebuie să ştie că am plecat.
Până ne întoarcem, tu eşti la comandă.
Să mergem!
Cine eşti tu?
Ştii oare cine eşti?
Sau fără preotesele tale nu mai ştii nimic?
Chiar şi fără ele eşti un rege,
eşti Titus şi eşti un zeu.
Ia-o de aici!
Aşteaptă!
Ţi-am spus să nu-l scoţi.
Mai ştii?
Dar acum vreau să-l păstrez eu.
Ce crezi despre mine?
Când îţi pun o întrebare, trebuie să răspunzi.
Am pus ca tatăl tău să fie ucis şi mă lupt cu fiul tău.
De ce nu spui că mă urăşti?
Ce rost are să-ţi spun ce ştii deja? Ce vrei de la mine?
Chiar dacă fiul tău e inamicul meu,
nu trebuie să mă urăşti,
pentru că eu sunt corect, iar el mi-a luat ce aveam mai de preţ.
Ce s-a întâmplat?
Puteţi vorbi în faţa ei,
nu vreau să-i ascund nimic.
Oamenii tăi au nevoie de un nou lider.
Corpul lui Sabos nu s-a răcit.
O să aleg pe cineva când voi fi terminat de jelit.
Omul acela,
Servios,
te-a privit de parcă te-ar cunoaşte.
Nu e posibil.
Spune-mi adevărul!
Auzul mă înşală, asta e tot.
Mi-am amintit că e un loc în care acest râu se uneşte cu altul.
Când eram copil, duceam caprele acolo. Nu e departe de satul meu.
Nu îi dai voie să mănânce?
O să mănânce când terminăm.
De ce ţi-e teamă?
Nu mi-e teamă. Dacă vrei, dezleag-o şi pune-o să mănânce cu toţi ceilalţi.
Pune curaj şi furie în inima fiului meu,
dă-i lui Titus vise întunecate, care să-l înspăimânte,
ca sângele lui să îngheţe şi să se termine războiul.
Încă ai putere să te rogi?
- Cine eşti tu? - Tu ştii cine sunt.
Fiica mea m-a salvat.
Mi-a cerut să plec de pe pământurile celor 30 de regi şi am ascultat-o,
dar soarta m-a adus înapoi aici, dinaintea ta.
Faţa ta a luat forma inimii tale.
Ai făcut bine s-o ascunzi.
Dar am vrut ca tu s-o vezi.
Ai spus că îţi iubeşti oraşul şi că vrei să salvezi regatul,
dar uită-te la tine,
oraşul e distrus şi tu eşti un servitor!
Eşti un monstru!
Omul despre care vorbeşti nu mai există,
oraşul, familia, regatul
nu mai înseamnă nimic pentru mine.
Doar ura mă ţine în viaţă.
Ce vrei de la mine?
Vreau să mă uit la tine,
să te văd cum înţelegi că zeii sunt de acord cu furia mea.
Şi vreau să te privesc cum eşti umilită,
până când vei plânge peste trupul fără viaţă al lui Yemos.
Ce este?
Nimic.
De când am plecat te tot uiţi la mine.
Ştii că Yemos trebuie să moară,
pentru că aceasta este soarta lui şi eu am văzut-o.
Am crezut că nu vrei să accepţi,
pentru că ţi-e teamă să fii singur.
Acum nu mai cred că e vorba de teamă,
de mândrie sau de nebunie.
Ce e soarta?
Poţi să-mi spui?
Nu ştii, nimeni nu ştie.
Puneţi mâna pe arme!
Nu îi văd! Unde sunt?
Mergeţi la bărci!
Repede!
Haideţi!
Urcă!
Avansaţi!
Vâsliţi!
Ilia! Urcă!
Ilia!
Urcă!
Fugi, Ilia! Salvează-te!
Apă!
Stai departe de el!
Frate!
Tu ştiai că ne vor ataca,
tu ne-ai adus aici.
Dacă asta crezi, de ce nu mă ucizi?
Am ajuns,
aici se unesc cele două râuri.
Acesta e drumul.
Toţi soldaţii noştri s-au întors din Cures.
Acum vreau ca Roma să fie rasă de pe faţa pământului.
Am pierdut o luptă.
Dacă mai pierdem una,
o să vă tai mâinile.
Akron, vino la mine!
Tu vei comanda armata noastră.
Stăpânul meu,
nu sunt demn.
Îţi este teamă de romani, Akron?
Mi-e teamă doar de tine.
De ce refuzi onoarea pe care ţi-am făcut-o?
Nu-ţi fie teamă,
eu sunt cel care îţi cere să vorbeşti.
Printre noi există un om care merită această onoare mai mult ca oricine.
Nu am văzut niciodată un om ca el, căruia să nu-i fie teamă de moarte.
Spune-mi numele lui!
Servios este cel care merită onoarea,
singurul care merită să conducă armata noastră.
Îngenunchează!
Scoate-ţi cuţitul!
Nu vreau să-ţi mai aud vocea niciodată.
Taie-ţi limba!
Cât mai avem?
Nu mai e mult până în satul meu,
aşa îmi amintesc.
Nu-ţi mai aminteşti pentru că ai vrut să uiţi.
E locul în care m-am născut.
Nu-mi amintesc feţele celor care mi-au dat viaţă.
Cei care uită îşi ascund durerea,
dar, mai devreme sau mai târziu, trecutul revine, să le arate cine sunt.
Şi tu?
Tu îţi cunoşti trecutul?
Doar câteva imagini.
Dar am şters totul din minte, aşa cum ai făcut şi tu.
Şi tu ai vrut să uiţi durerea.
Sancus vrea să-mi vorbească.
E o furtună în depărtare, nu e vocea unui zeu.
Trebuie să-i ascult vocea.
Ce faci?
Sancus, îţi aud vocea, vorbeşte-i slujitoarei tale.
Nu te uita!
- Ce faci? - Încetează!
O să fii pedepsit pentru asta!
Nu mi-e frică. Ai înţeles?
Deja mă lupt cu el!
O să mori pentru asta, un om nu poate provoca un zeu.
Vom rămâne aici în noaptea asta.
Nu e nimic aici. Să mergem! Fără foc nu vedem nimic.
Sancus ne va arăta drumul, tabăra nu e departe.
Frate!
Recunoşti acest loc?
Da.
E satul meu.
Nu e nimeni aici.
Nu e nimeni aici!
- Răspunde-mi! - Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Ai minţit, nu e niciun sat, nimeni nu-l poate salva pe fratele meu!
- Nu te-am minţit! - Am greşit să mă încred în tine!
Las-o în pace!
Eu m-am născut aici.
De ce vrei să-i faci rău?
Nu îmi va face nimic.
Căutăm pe cineva care îl poate vindeca pe el.
Trebuie să se întoarcă de pe tărâmul morţilor?
Da.
Îl vom duce la cel care îl poate salva.
Nu am văzut niciodată un sat din piatră.
Acesta nu e un sat,
e un oraş al morţilor.
Nu mă recunoşti?
Cine eşti tu?
Tatăl meu se numea Velthur.
Ersilia.
Unde sunt ceilalţi?
Nu a mai rămas nimic aici.
Doar copiii mai sunt în viaţă.
Şi eu am grijă de ei.
Cine a făcut asta?
Furia apelor a distrus totul.
Ne-am abandonat casele şi ne-am refugiat aici,
printre cei morţi.
Şi tatăl tău şi-a pierdut viaţa în acea zi.
Cine este acest bărbat?
E un rege.
Îl poţi vindeca?
Poţi să-l vindeci?
E pe moarte.
Doar sângele unui alt om îl poate salva.
Bătrâne, ia sânge de la mine.
Nu voi muri.
Faptul că soldaţii te respectă îţi face onoare.
Toată lumea îmi vorbeşte despre curajul tău,
mi se spune că lupţi fără să te temi de moarte,
pentru că se zice că ai murit deja o dată.
Vino!
Nu-ţi fie teamă!
- El este ucigaşul fiului tău? - Da.
Amulius,
regele din Alba.
Silvia mi-a povestit ce i-ai făcut fiului ei.
Ea ar vrea să te ucid,
dar eu înţeleg furia şi ura care te animă.
Cine sunt sau cine am fost nu mai contează,
eu vreau doar ce îţi doreşti tu.
Eu vreau puterea ta şi vreau ca ura ta să câştige războiul.
Aşa va fi.
Dar vreau şi loialitatea ta.
Îngenunchează şi cere-i iertare!
Vrei să te împotriveşti regelui tău?
Mai fă un pas!
- Îţi cer... - În genunchi!
Îţi cer iertare,
regină din Alba.
Tu, Silvia,
trebuie să-i acorzi iertarea ta.
Nu pot. Mai bine mor.
Nu vei muri tu,
ci toate femeile din Alba.
Fă ce îţi cer!
Uită-te în ochii lui!
Îmbrăţişează-l!
Te iert.
Aţi fost rege şi regină,
dar acum sunteţi servitorii mei.
De azi, tu îmi vei comanda armata şi vei avea parte de răzbunare.
Poţi pleca!
Când toate astea se vor termina,
iubirea pe care ai avut-o pentru copiii tăi
vreau să mi-o dăruieşti mie.
Tu i-ai adus aici.
Ce te leagă de ei?
Trebuia să-i fi ucis.
Sunt inamicii mei.
Dar, în loc de asta, vrei să-i salvezi.
Nu am văzut niciodată un om să lupte aşa de mult pentru viaţa altuia.
Şi acum nu mai ştiu ce e corect.
Dacă sufletul lui nu e pur,
iar iubirea lui nu e adevărată,
nu mai este speranţă pentru el, nici pentru fratele lui.
Dar sufletul lui e pur, iubirea lui e adevărată, am văzut asta.
Poate un om să învingă voinţa unui zeu?
Nu.
Numai dacă el însuşi e un zeu.
Aţi urmărit serialul ROMULUS Seria II, episodul 4