Wiros!
Olenko kuollut?
Tulitko toivottamaan minut tervetulleeksi?
Voitit taistelun, Yemos.
Sabiinilaiset pakenivat.
Sinua ampunut mies on kuollut.
Tapoin hänet omin käsin.
Sinun täytyy elää.
Kansa haluaa kunnioittaa Yemosia.
Puhumme kuolleista, Yemos hengittää.
Kuinka kauan vielä?
Adièis sanoo, ettei häntä voi pelastaa.
Veljeni on elossa! Katso häntä! Näetkö?
Veri virtaa yhä hänen suonissaan.
Tiedän, miten rakastatte häntä, mutta teidän on päästettävä hänestä irti.
Olette kuningas. Kansan on kuultava äänenne.
Mitä haluat minun sanovan?
Sano, että tästä lähtien äänesi on myös hänen.
Jos ihminen tai jumala voi tehdä jotain -
pitääkseen Yemosin elossa, minun on tehtävä se.
- Onko hän kuollut? - Hän ei kuole.
Uskotko yhä, että valehtelin?
Uskon sen, minkä näen.
Sanoit, että toisen meistä on kuoltava,
mutta olemme molemmat elossa.
Jos asia on niin kuin sanot, miksi ihmiset itkevät?
Yemos nukkuu, rauta lävisti hänen rintansa,
eikä kukaan meistä osaa poistaa sitä vaarantamatta hänen henkeään.
En voi auttaa teitä.
Tulet Tuscin maasta. Kansasi tuntee taiteen, joka voi pelastaa hänet.
He ovat pyhiä miehiä, jotka eivät asu kaupungissa.
Et löydä heidän luokseen johtavaa polkua.
En yksin.
Mutta tiedät sen, Ersilia.
Olin lapsi, kun Jumala valitsi minut.
- En ole koskaan purjehtinut joella. - Teet sen nyt.
Löydämme väkesi.
Pelkäät taas, Wiros.
Luulit häntä oikeaksi kuninkaaksi. Nyt et halua olla yksin.
Ajattele, mitä uskot parhaiten.
Nuku nyt. Lähdemme huomenaamulla.
Voiko joku pelastaa hänet?
Ei, Vibia. Kukaan ei voi pelastaa kuolevaa.
ALBA, 30 KUNINKAAN MAA.
Hän kuoli kuninkaansa puolesta.
Hän kuoli, koska et puolustanut häntä.
Vannoit taistelevasi kuolemaan asti.
Silti palasit tänne.
Mitä teen kanssasi?
Valitsitte oman elämänne hänen sijastaan!
Miten voin luottaa teihin?
Mikset kuollut Sabosin kanssa?
Esitin kysymyksen.
Sabos luotti liikaa oveluuteensa.
Jos hän ei olisi ollut niin ylpeä, hän olisi yhä elossa.
Sen sijaan Rooman kuninkaat -
kehuskelevat päihittäneensä armeijanne.
Kuollutta on helppo syyttää.
Minulle on aina helppoa kertoa totuus.
Meitä oli vähän, mutta -
taistelimme niin kauan kuin pystyimme.
20 kuolemaa lisää ei olisi tuonut teille kunniaa.
Määräsitkö heidän vetäytymisensä?
Määräsin, ja tekisin sen uudestaan.
Nyt he tietävät vihollisesi.
Kun muut ovat valmiita, he vievät vihansa taisteluun.
Elämästä kuolemaan, ja kuolemasta elämään.
Elämästä, kuolemasta, ja kuolemasta elämään.
Olemme tehneet kaiken, mitä pyysit.
Olen hänelle kiltti.
Johdatan hänet sinne, minne hän haluaa.
Kun olen voittanut hänen luottamuksensa,
kaadan kuoleman hänen lasiinsa.
- Oletko valinnut miehet matkalle? - Viisi. Minä olen kuudes.
Sinä jäät Roomaan.
Sanoit tekeväsi mitä vain pitääksesi hänet elossa.
Minulle se on sama.
Yemos opetti minut unohtamaan ja elämään.
Käskitkö heidän sitoa minut?
Kansalleni olet vihollinen. En voi pyytää heitä luottamaan sinuun.
Meillä ei ole saattajia eikä lähettiläitä.
Vihollisemme eivät saa tietää lähdöstämme.
Komento on teidän paluuseemme asti.
Mennään.
Kuka sinä olet?
Tiedätkö, kuka olet?
Vai etkö tiedä mitään ilman papittaria?
Ilman heitäkin olet kuningas.
Olet Titus ja jumala.
Vie se pois.
Odota.
Käskin olla poistamatta sitä.
Mutta nyt haluan pitää sen.
Mitä ajattelet minusta?
Kun kysyn jotain, sinun on vastattava.
Tapatin isäsi ja taistelen poikaasi vastaan.
Mikset sano, että vihaat minua?
Miksi kertoisin, mitä tiedät?
Mitä haluat minusta?
Vaikka taistelisin poikaasi vastaan, et saa vihata minua,
koska olen oikeudenmukainen, ja hän vei kalleimman omaisuuteni.
Mitä nyt?
Voit puhua hänen edessään.
En halua salata häneltä mitään.
Miehesi tarvitsevat uuden johtajan.
Saboksen ruumis on yhä lämmin.
Päätän, kun lakkaan itkemästä.
Tuo mies, Servios.
Hän katsoi sinua kuin tuntisi sinut.
Se ei ole mahdollista.
Kerro totuus.
Korvani vain huijaavat minua.
Muistan kohdan, jossa joki yhtyy toiseen jokeen.
Vein lapsena vuohet sinne. Se ei ole kaukana kylästäni.
Etkö anna hänen syödä?
- Hän syö, kun olemme valmiita. - Mitä sinä pelkäät?
En pelkää. Voit vapauttaa hänet -
ja pakottaa syömään muiden kanssa.
Kaada rohkeutta ja raivoa poikani sydämeen.
Tuo Tituksen öihin kauhua kohtalokkailla unilla,
jotta hänen verensä jäätyy ja sota loppuu.
Jaksatko vielä rukoilla?
- Kuka sinä olet? - Tiedät, kuka olen.
Tyttäreni pelasti minut.
Hän pyysi minua lähtemään 30:n maista. Tein, kuten hän pyysi.
Mutta kohtalo toi minut tänne sinun eteesi.
Kasvosi ovat ottaneet sydämesi muodon.
Päätit hyvin kätkeä sen.
Halusin, että näet sen.
Sanoit rakastavasi kaupunkiasi ja haluavasi pelastaa kuningaskunnan.
Mutta katso itseäsi.
Kaupunki on tuhottu, ja sinä olet palvelija!
Olet iljetys!
Miestä, josta puhut, ei ole enää olemassa.
Kaupunkia, perhettä, kuningaskuntaa.
Niillä ei ole enää mitään arvoa minulle.
- Vain viha pitää minut elossa. - Mitä haluat minusta?
Haluan katsoa sinua.
Ymmärrät, että jumalat hymyilevät raivolleni.
Haluan katsoa sinua nöyryytettyjen päivien aikana,
kunnes suret Yemosin ruumista.
Mitä nyt?
Ei mitään.
Siitä asti, kun lähdimme, olet tuijottanut minua.
Tiedät, että Yemosin on kuoltava, koska tämä on kohtalo,
ja olen nähnyt sen.
Luulin, ettet halunnut hyväksyä sitä, koska pelkäät olla yksin.
Nyt en enää tiedä, onko se pelkoa, ylpeyttä vai hulluutta.
Mitä kohtalo on?
Voitko kertoa?
Et tiedä, kukaan ei tiedä.
Aseisiin!
En näe heitä! Missä he ovat?
- Veneille! Nopeasti! - Menkää!
Sisään! Mene!
- Ilia. Sisään! Ilja! Sisään! Ilja! - Souda!
Mene! Mene! Mene!
Juokse, Ilia! Pelasta itsesi!
Vettä!
Pysy kaukana hänestä!
Veli!
Tiesit, että he hyökkäisivät. Sinä toit meidät tänne.
Jos uskot niin, mikset tapa minua?
Olemme täällä. Joet yhtyvät tässä.
Niin se menee.
Kaikki sotilaamme ovat palanneet.
Haluan, että Rooma tuhotaan maan tasalle.
Hävisimme yhden taistelun, jos häviämme toisen.
Leikkaan päänne irti.
Akron, tule luokseni.
Saat armeijamme komentoosi.
Herrani, en ole sen arvoinen.
Pelkäätkö roomalaisia, Akron?
Pelkään vain sinua.
Miksi kieltäydyt tarjoamastani kunniasta?
Älä pelkää.
Minä pyysin sinua puhumaan.
Joukossamme on mies, joka ansaitsee komennon muita enemmän.
En ole koskaan nähnyt hänenlaistaan miestä, joka ei pelkää kuolemaa.
Kerro hänen nimensä.
Servios on arvokkain.
Ainoa, joka ansaitsee johtaa armeijaasi.
Polvistu.
Ota veitsesi.
En enää koskaan halua kuulla ääntäsi.
Leikkaa kielesi irti.
Kuinka kauas meidän pitää purjehtia?
Kylääni ei ole pitkä matka. Sen minä muistan.
Jos et muista mitään muuta, se johtuu siitä, että halusit unohtaa.
Tämä on vain paikka, jossa synnyin.
En muista niiden kasvoja, jotka antoivat minulle elämän.
Ne, jotka unohtavat, työntävät kivun pois.
Mutta ennemmin tai myöhemmin
menneisyys nousee pintaan ja kertoo, kuka olet.
Entä sinä?
Tunnetko menneisyytesi?
Vain pari kuvaa.
Poistin kaiken, kuten sinäkin.
Sinäkin työnsit kivun pois.
Sancus haluaa puhua kanssani.
Se on vain kaukainen myrsky, ei Jumalan ääni.
Minun on kuunneltava hänen ääntään.
Mitä sinä teet?
Sancus, kuulen äänesi. Puhu palvelijallesi.
Älä katso!
- Mitä sinä teet? - Lopeta! Lopeta!
Lopeta!
Hän rankaisee sinua tästä!
Minä en pelkää, ymmärrätkö?
Taistelen jo häntä vastaan!
Kuolet tämän takia. Ihminen ei voi haastaa jumalaa.
Yövytään täällä.
Täällä ei ole mitään. Mennään takaisin.
Ilman tulta emme näe mitään.
Sancus näyttää tien. Leiri ei ole kaukana.
Veli!
Tunnistatko tämän paikan?
Kyllä.
Tämä on kyläni.
Täällä ei ole ketään.
Täällä ei ole ketään!
Vastaa!
En tiedä, mitä tapahtui.
Ei ole kylää. Kukaan ei voi pelastaa veljeäni.
- En valehdellut! - Oli väärin luottaa sinuun.
Päästä hänet!
Synnyin täällä.
Miksi haluat satuttaa häntä?
Hän ei satuta minua.
Etsimme jotakuta parantamaan hänet.
Täytyykö hänen palata kuolleiden maailmasta?
Kyllä. Kyllä.
Viemme hänet hänen luokseen, joka voi pelastaa hänet.
En ole koskaan nähnyt kivikylää.
Tämä ei ole kylä.
Tämä on kuolleiden kaupunki.
Etkö tunnista minua?
Kuka sinä olet?
Isäni nimi oli Velthur.
Ersilia!
Missä kaikki ovat?
Täällä ei ole enää mitään.
Vain lapset ovat elossa, ja minä opastan heitä.
Kuka tämän teki?
Veden raivo tuhosi kaiken.
Hylkäsimme majamme ja löysimme turvapaikan kuolleiden joukosta.
Myös isäsi menetti henkensä sinä päivänä.
Kuka tämä mies on?
Hän on kuningas.
Voitko parantaa hänet?
Hän tekee kuolemaa.
Vain toisen miehen veri voi pelastaa hänet.
Avaa suoneni, vanhus.
Minä en kuole.
Kunnioitat sotilaiden kunnioitusta.
Kaikki puhuvat arvostasi ja rohkeudestasi.
Taistelet kuin et pelkäisi kuolemaa,
koska olet kuollut jo kerran.
Sisään.
Älä pelkää.
- Onko hän poikasi tappaja? - Kyllä.
Amulius, Alban kuningas.
Silvia kertoi, mitä teit hänen pojalleen.
Hän haluaa, että tapan sinut.
Mutta ymmärrän myös raivosi ja vihasi, joka liikuttaa sinua.
Sillä ei ole väliä, kuka olen tai olin. Haluan vain samaa kuin sinä.
Haluan voimasi ja vihasi, jotta tämä sota voitetaan.
Saat sen.
Mutta haluan myös uskollisuutesi.
Polvistu ja pyydä häneltä anteeksi.
Haluatko kapinoida kuningastasi vastaan?
Vielä yksi askel.
-Pyydän -Polvillesi!
Pyydän anteeksiantoa, Alban kuningatar.
Ja sinä, Silvia.
Sinun on annettava anteeksi.
En voi. Kuolen mieluummin.
Sinä et kuole, vaan kaikki Alban naiset.
Tee kuten pyydän.
Katso häntä silmiin.
Pidä häntä lähelläsi.
Annan sinulle anteeksi.
Olit kuningas ja sinä kuningatar.
Nyt olette vain palvelijoitani.
Tästä päivästä lähtien komennat armeijaani -
ja toteutat kostosi. Lähde nyt.
Kun tämä on ohi,
rakkautesi lapsiasi kohtaan.
Haluan, että annat sen minulle.
Toit heidät tänne.
Mikä sitoo sinut heihin?
Olisi pitänyt tappaa heidät. He ovat vihollisiani.
Sen sijaan halusit pelastaa heidät.
En ole koskaan nähnyt miehen puolustavan -
toisen henkeä noin voimakkaasti.
Nyt en enää tiedä, mikä on oikein.
Jos hänen sielunsa on epäpuhdas,
jos hänen rakkautensa on valhetta,
hänellä tai hänen veljellään ei ole toivoa.
Hänen sielunsa on puhdas, ja hänen rakkautensa on aitoa.
Olen nähnyt sen.
Onko olemassa miestä, joka voi kukistaa jumalallisen tahdon?
Ei.
Ellei hän ole itse jumala.
Suomennos: Riikka Strandman Iyuno