Wiros!
Er jeg død?
Er du kommet for at hente mig?
Du vandt slaget, Iemos.
Sabinerne er flygtet.
Manden, der skød dig, er død.
Jeg dræbte ham med mine egne hænder.
Men du skal leve.
Du skal leve.
Folket vil hylde Iemos.
Sådan taler vi om de døde. Iemos trækker endnu vejret.
Hvor længe endnu?
Adièis siger, han ikke kan redde ham.
Min bror er i live! Se ham! Kan du se det?
Blodet flyder stadig i hans årer.
Jeg ved, I begge elsker ham højt, men I må give slip på ham.
Du er kongen. Folket skal høre din stemme.
Hvad skal jeg sige?
At fra i dag er din stemme også hans.
Er der noget, mand eller guddom kan gøre for at holde Iemos i live -
- må jeg gøre det.
- Er han død? - Han dør ikke.
Tror du stadig, jeg løj for dig?
Jeg tror på det, jeg kan se.
Du sagde, en af os skulle dø, og i stedet lever vi begge.
Hvis det er, som du siger, hvorfor græder folk så?
Iemos sover. Jernet gennemborede hans bryst -
- og ingen af os ved, hvordan vi får det ud uden at risikere hans liv.
Jeg kan ikke hjælpe dig.
Du kommer fra etruskernes land.
Dit folk kender kunsten, der kan redde ham.
Det er hellige mænd, der ikke bor i byen.
Dem finder du aldrig.
Ikke alene.
Men du kan, Ersilia.
Jeg var et barn, da Gud valgte mig.
Jeg har aldrig sejlet på floden.
Det kommer du til nu.
Vi finder dit folk.
Du er bange igen, Wiros.
Du troede, han var den sande konge, og du vil ikke være alene.
Tro, hvad du vil.
Få noget søvn. Vi tager af sted i morgen tidlig.
Er der virkelig nogen, der kan redde ham?
Nej, Vibia, ingen kan redde den, der er bestemt til at dø.
ALBA, DE 30 KONGERS LAND
Han døde for sin konge.
Han døde, fordi I ikke forsvarede ham.
I svor at kæmpe til døden...
...og alligevel vender I tilbage.
Hvad skal jeg stille op med jer?
I valgte jeres egne liv over hans!
Hvordan kan jeg stole på dig?
Hvorfor døde du ikke med Sabos?
Jeg spurgte dig om noget.
Sabos troede for meget på sin list.
Havde han været mindre hovmodig, ville han stadig være i live.
I stedet praler Roms konger af, at de har besejret din hær.
Det er let at bebrejde en død mand.
For mig er det altid let at sige sandheden.
Vi var få, men vi kæmpede så længe, vi kunne.
Tyve dødsfald mere ville ikke have givet dig mere hæder.
Var det derfor, du gav ordre til retræte?
Ja, og jeg ville gøre det igen.
Nu kender de dine fjender.
Når de andre mænd er klar, tager de deres had med i kamp.
Fra livet døden og fra døden liv.
Vi har gjort alt, hvad du bad os om.
Jeg vil være venlig mod ham.
Jeg fører ham hen, hvor han ønsker.
Men når jeg har vundet hans tillid...
...hælder jeg død i hans bæger.
- Har du valgt mændene til rejsen? - Fem, jeg er den sjette.
Du bliver i Rom!
Du sagde, du ville gøre alt for at holde ham i live.
Jeg har det på samme måde.
Iemos lærte mig at glemme og leve.
Beordrede du dem til at binde mig?
For mit folk er du en fjende. Jeg kan ikke bede dem stole på dig.
Vi rejser hverken med eskorte eller ambassadører.
Vore fjender må ikke vide, at vi er rejst.
Indtil vi vender tilbage, har du kommandoen.
Kom så.
Kom.
Hvem er du?
Ved du, hvem du er?
Eller ved du intet uden dine præstinder?
Selv uden dem er du konge.
Du er Titus, og du er en gud.
Tag det væk.
Vent.
Jeg bad dig om ikke at fjerne den.
Men nu vil jeg have den.
Hvad synes du om mig?
Når jeg stiller dig et spørgsmål, skal du svare.
Jeg fik din far dræbt, og jeg bekæmper din søn.
Hvorfor siger du ikke, at du hader mig?
Hvad nytter det at fortælle dig det, du ved?
Hvad ønsker du af mig?
Selv hvis jeg kæmper mod din søn, må du ikke hade mig.
Jeg har retten på min side. Han tog det mest dyrebare, jeg ejede.
Hvad er der?
Du kan tale foran hende.
Jeg vil ikke skjule noget for hende.
Dine mænd har brug for en ny leder.
Sabos' lig er stadig varm.
Jeg bestemmer, hvornår jeg er færdig med at sørge.
Den mand, Servios...
Han så på dig, som om han kendte dig.
Det er umuligt.
Sig mig sandheden.
Det er bare mine ører, der bedrager mig.
Der er et sted, hvor floden møder en anden flod.
Som barn tog jeg gederne med derhen. Det er ikke langt fra min landsby.
Må hun ikke spise?
- Hun spiser, når vi er færdige. - Hvad er du bange for?
Ikke noget. Hvis du vil, så lad hende spise med de andre.
Fyld min søns hjerte med mod og raseri.
Bring rædsel i Titus' nætter med skæbnesvangre drømme -
- så hans blod fryser til is, og krigen slutter.
Har du stadig kræfter til at bede?
- Hvem er du? - Det ved du godt.
Det var min datter, der reddede mig.
Hun bad mig forlade de 30 kongers land, og jeg gjorde, som hun bad om.
Men skæbnen førte mig tilbage.
Dit ansigt har taget form af dit hjerte.
Du gjorde klogt i at skjule det.
Jeg ønskede, at du skal se det.
Du sagde, du elskede din by og ville redde hele kongeriget.
Men se på dig selv.
Byen er ødelagt, og du er en tjener!
Du er en vederstyggelighed!
Manden, du taler om, findes ikke længere.
Byen, familien, kongeriget...
De har ingen værdi for mig længere.
- Kun hadet holder mig i live. - Hvad vil du mig?
Jeg vil se på dig -
- når du indser, at guderne smiler til min vrede.
Og jeg vil blive ved med at se på dig i din ydmygelse -
- indtil du sørger over Iemos' død.
Hvad er der?
Ikke noget.
Siden vi tog af sted, har du betragtet mig.
Iemos skal dø, for det er skæbnen, og jeg har set det.
Jeg troede, du ikke ville acceptere det -
- fordi du er bange for at være alene.
Nu ved jeg ikke længere, om det er frygt, stolthed eller vanvid.
Hvad er skæbnen?
Kan du fortælle mig det?
Du ved det ikke. Ingen ved det.
Til våben!
Jeg kan ikke se dem! Hvor er de?
- Til bådene! Hurtigt! - Af sted!
Hop op! Af sted!
- Ilia, hop op! Ilia! - Ro!
Kom så! Kom så!
Flygt, Ilia! Red dig selv!
Vand!
Hold dig fra ham!
Bror!
Du vidste, de ville angribe os. Det var dig, der førte os hertil.
Hvis det er det, du tror, hvorfor dræber du mig så ikke?
Vi er her. Her mødes de to floder.
Det er den vej.
Alle vores soldater er vendt tilbage fra Cures.
Nu skal Rom jævnes med jorden for altid.
Vi har tabt et slag. Hvis vi taber et til...
...hugger jeg hovederne af jer.
Akron, kom herhen.
Du får kommandoen over vores hær.
Herre, jeg er ikke værdig.
Er du bange for romerne, Akron?
Jeg frygter kun dig.
Så hvorfor afviser du den ære, jeg tilbyder dig?
Frygt ikke.
Du kan tale frit.
Blandt os er der en, der fortjener kommandoen mere end alle andre.
Jeg har aldrig set en som ham, der ikke frygter døden.
Fortæl mig hans navn.
Servios er den mest værdige.
Den eneste, der fortjener at lede din hær.
Knæl.
Tag din kniv.
Aldrig mere vil jeg høre din stemme.
Skær din tunge ud.
Hvor meget længere skal vi sejle?
Herfra er der ikke langt til min landsby. Det er, hvad jeg husker.
Hvis du ikke kan huske andet, er det, fordi du ville glemme.
Det er bare stedet, hvor jeg blev født.
Jeg kan ikke huske ansigterne på dem, der gav mig livet.
De, der glemmer, skubber smerten væk.
Men før eller siden kommer fortiden og fortæller dig, hvem du er.
Og du?
Kender du din fortid?
Kun i enkelte billeder.
Jeg har slettet alt, ligesom dig.
Du skubbede også smerten væk.
Sancus vil tale med mig.
Det er bare en fjern storm. Det er ikke en guds stemme.
Jeg må lytte til hans stemme.
Hvad gør du?
Sancus, jeg hører din stemme. Tal til din tjener.
Kig ikke!
- Hvad laver du? - Hold op! Hold op!
Hold op!
Hold så op!
Han vil straffe dig for det her!
Jeg er ikke bange, er du med?
Jeg kæmper allerede mod ham!
Du vil dø for det her. Et menneske kan ikke udfordre en gud.
Vi slår lejr her i nat.
Der er intet her. Lad os gå tilbage.
Uden ild kan vi ikke se noget.
Sancus vil vise vej. Lejren er ikke langt herfra.
Bror!
Genkender du stedet her?
Ja.
Det er min landsby.
Her er ingen.
Her er ingen!
Så sig dog noget!
Jeg ved ikke, hvad der er sket.
Du løj. Der er ingen landsby. Ingen kan redde min bror.
- Jeg løj ikke. - Jeg skulle ikke have stolet på dig!
Slip hende!
Jeg er født her.
Hvorfor vil du skade hende?
Han vil ikke skade mig.
Vi leder efter en, der kan helbrede ham.
- Skal han vende tilbage fra de døde? - Ja. Ja.
Vi fører ham til den, der kan redde ham.
Jeg har aldrig set en landsby af sten.
Det er ikke en landsby.
Det er de dødes by.
Kan du ikke genkende mig?
Hvem er du?
Min far hed Velthur.
Ersilia?
Hvor er alle henne?
Der er intet tilbage her.
Kun børnene er i live, og jeg vejleder dem.
Hvem gjorde det?
Vandets vrede ødelagde alt.
Vi forlod vores hytter og søgte tilflugt her blandt de døde.
Din far mistede også livet den dag.
Hvem er denne mand?
Han er en konge.
Kan du helbrede ham?
Han er døende.
Kun en anden mands blod kan redde ham.
Gamle mand, åbn mine årer.
Jeg dør ikke.
At have soldaternes respekt gør dig ære.
Alle taler om dit værd og dit mod.
De siger, du kæmper, som om du ikke frygter døden -
- fordi du allerede er død én gang.
Kom ind.
Vær ikke bange.
- Er det din søns morder? - Ja.
Amulius, kongen af Alba.
Silvia fortalte mig, hvad du gjorde ved hendes søn.
Hun vil have mig til at dræbe dig.
Men jeg forstår også din vrede og det had, der driver dig...
Det er lige meget, hvem jeg er eller var. Jeg vil kun det, du vil.
Jeg vil have din styrke og dit had til at vinde denne krig.
Den får du.
Men jeg vil også have din loyalitet.
Knæl og bed om hendes tilgivelse.
Gør du oprør mod din konge?
Gå nærmere.
- Jeg beder om... - Ned på knæ!
Jeg beder om tilgivelse, dronning af Alba.
Og du, Silvia...
Du skal tilgive.
Det kan jeg ikke. Så vil jeg hellere dø.
Det bliver ikke dig, der dør, men alle kvinderne i Alba.
Gør, som jeg siger.
Se ham i øjnene.
Hold ham ind til dig.
Jeg tilgiver dig.
Du var konge, og du var dronning.
Nu er I blot mine tjenere.
Fra i dag skal du lede min hær -
- og tage din hævn. Gå nu.
Når alt det her er forbi -
- skal du give den kærlighed, du havde til dine børn...
...til mig.
Du har bragt dem hertil.
Hvad knytter dig til dem?
Jeg skulle have dræbt dem. De er mine fjender.
I stedet vil du redde dem.
Jeg har aldrig set en mand forsvare en anden mands liv så stærkt.
Og nu ved jeg ikke længere, hvad der er retfærdigt.
Hvis hans sjæl er uren -
- og hans kærlighed er falsk -
- er der intet håb for ham eller hans bror.
Hans sjæl er ren, og hans kærlighed sand. Det kan jeg se.
Findes der en mand, der kan besejre gudernes vilje?
Nej.
Ikke medmindre han selv er en gud.
Tekster: Neel Rocco Iyuno