Vad medför du som offer till guden Sancus orakel?
Bara mitt liv.
Det borde räcka.
Från och med nu måste du fortsätta ensam.
Vad heter du?
En gång i tiden visste jag vem jag var.
Men nu är jag inget längre.
Du är utlänning.
Varför kom du hit?
Mina gudar talar inte längre med mig.
Sancus såg dig, död bland de levande.
Tala från hjärtat så lyssnar han.
Jag svek min dotters förtroende.
Jag förstörde allt jag älskade.
Om inte ens döden ville ha mig...
...varför lever jag fortfarande?
När svärden törstar, kommer svaren du söker.
Offra dig nu till guden.
Var inte rädd.
Återföds, och sätt på dig ditt nya ansikte.
När ska vi anfalla Rom?
Alba är under vår kontroll.
Men resten av armén marscherar ännu från Cures.
Den är här först om fem dagar.
- Jag vill inte vänta. - Min härskare...
Jag vill ha tillbaka mina prästinnor, Sabos!
Nu.
Att anfalla utan resten av armén vore ett misstag.
Alba var obemannat och utan ledning.
Rom väntar på oss och dess kungar är redo för strid.
Tilltala aldrig Guds son så igen.
Du är inget. Du är värdelös.
Säg det.
Jag är inget.
Jag ber om förlåtelse för hans arrogans.
Men han är vår bästa krigare.
Håller du också med honom?
Jag hör inte längre min faders röst.
Prästinnorna gav mig hans ord men nu finns det bara tystnad.
Utan deras förebud...
...vet jag inte längre vad som är rätt.
Det kanske finns något vi kan göra.
Det finns en romersk garnison vid Politoriumkullen i nordost.
Ger jag mig av i kväll med en utvald grupp män kan vi erövra den.
Övriga soldater stannar för att försvara Alba.
När vår armé är fulltalig kan vi dominera striderna från kullen.
Romarna har ingenstans att fly.
Prästinnorna hade sagt samma sak.
Du har min tillåtelse, Sabos.
Du ville prata med oss. Här är vi.
Guden Sancus har tagit emot våra offergåvor.
Vilka offergåvor?
De som din bror gav oss i din frånvaro.
Vår bön har nått Sancus.
Hans röst viskade till mig det som ännu inte har hänt.
Vi är inte intresserade av en utländsk guds röst.
Han talade om Rom och Cures.
Om kriget som kommer att drabba våra folk.
Krig...?
Varför berättar du det här?
Jag är bara en budbärare.
Sa din gud vilka som vinner kriget?
Nej, men han pratade om er båda.
Han sa att staden med två kungar kommer att sörja sin härskare.
Av de två blir bara en kvar.
Den falske kungen kommer att dö, den sanne kungen kommer att leva.
Hans namn kommer för alltid att vara knutet till hans stad.
Romulus, ty han ska regera över Rom.
Hur länge har du tvivlat?
Alltför länge. Jag borde ha sagt det tidigare.
Den kvinnan talar inte för Rumia-
-utan bara för hennes gud, det vet du bättre än jag.
En gud som är vår fiende och vill vända oss mot varandra.
Men i generationer-
-har flocken alltid haft en enda ledare i skogen.
Vi är inte längre i skogen.
Se dig omkring. Se var vi är.
Vi hade inte klarat det utan Yemos.
Vi grundade staden, helgad åt Rumia.
Tillsammans är vi Romulus.
Tro på oss, Herennèis.
Jag ber dig inte som kung, utan som vän.
Yemos och jag behöver dig. Jag behöver dig.
Och jag ska alltid stå vid din sida, Wiros. Alltid.
Du tänker på den där kvinnans ord.
Profetior är otydliga.
Gudarna talar till oss...
...men vi förstår inte alltid deras språk.
När jag var Vestas prästinna-
-mottog även jag gudarnas ord.
Jag såg Enitos dö-
-och män som kallade dig mördare.
Jag ville döda dig, men det var inte sanningen.
Sanningen är att Enitos är död.
Jag vet att du är rädd.
Jag är inte rädd för min skull.
Har du nyheter från Alba?
Alba har fallit. Kung Numitor har dödats.
Och min mamma?
Hon lever, men är fånge.
Sänk blicken... slav.
Har du sett vad din son har gjort?
Det är hans fel om er stad har förstörts.
Kan du förlåta honom?
Det är inte Yemos fel. Du förstörde Alba.
Jag bad om fred, och du svarade med blodig kamp och vapenmakt.
Var är min far?
Din far är med sitt folk, bland de döda i din stad.
Du kanske kan hitta honom där-
-om inte fåglarna redan har förtärt hans kropp.
Titus slösade ingen tid.
En handfull sabiner är på väg från Alba.
Inga soldater är på väg till Rom.
Våra spejare har inte sett något.
De är inte på väg till Rom.
Jag såg dem med egna ögon i skogen nordost om Alba.
De är få och snabba. De använder inte stigar-
-utan går tysta genom skogen.
De rör sig bara på natten, utan facklor.
De utnyttjar fullmånens ljus.
På så sätt gjorde de sig osynliga.
- De är på väg till Politorium. - Har vi en garnison där?
De är inte redo för ett frontal- angrepp, men de förbereder sig.
Från kullen kan de dominera slätten.
Gör mannarna redo, vi har ont om tid.
Vi ska stoppa dem innan de erövrar kullen.
Vad gör du här?
Är du latinare har du korsat gränsen till ditt land.
Jag är precis där jag ska vara.
Mina vänner och jag är törstiga. Ge oss lite mjölk.
Vad har hänt med ditt ansikte?
Är du blyg?
Var inte blyg, visa dig.
Han är ett monster!
Ditt monster! Visa upp dig!
Det räcker!
Den här mannen har mer mod än alla ni tillsammans.
Om du dödar mig, dör du också. Vill du dö?
Mitt liv tillhör inte längre mig.
Du har rätt.
Från och med nu tillhör det mig och kung Titus.
Servios!
Ingen vill äta med dig.
De litar inte på mig eftersom jag är utlänning.
De är bara rädda.
Men du är inte rädd för mig.
Där andra ser ett monster ser jag en krigare.
Ett vapen i händerna på Cures.
Jag förödmjukade dig inför Titus men det var för att skydda dig.
Inför Guds son måste vi alla minnas vår plats.
Du också?
Det här är ett heligt krig, mycket större än du och jag.
Snart går Sancus armé in i Rom och då är du vid min sida.
- Vi kan inte båda riskera våra liv. - Vad menar du?
Jag behöver dig i Rom.
Min plats är med dig.
Rom har två kungar av en orsak.
Om en faller, försvarar den andra staden.
Jag vet vad du gör. Du tror att jag ska dö-
-eftersom du har kungligt blod i ådrorna och jag bara är en slav.
- Det är inte sant. - Ljug inte för mig!
Du är inte kapabel att ljuga.
- Är profetian sann dör jag hellre. - Jag bad dig inte att skydda mig.
Förstår du inte? Jag har redan förlorat en bror.
Jag kunde inte rädda Enitos...
...men jag kan rädda dig.
Du måste lova mig, Wiros...
Lova mig att du stannar i Rom.
Jag lovar.
Jag lämnar Rom i dina händer, broder.
Du sa att du inte ville strida ihop med någon-
-som inte visar sitt hjärta för dig.
Sabinerna anföll den heliga staden.
Vad du än har gjort så rör det dig och gudarna du förargat, inte mig.
Och det här kriget, rör det dig?
Vad menar du?
Männen som dödade din familj kom också från Cures.
Jag hade redan fått rättvisan jag sökte.
Sabiner och latinare, det är ingen skillnad.
Det är män som bär bördan av sina synder, inte folkslag.
Men du ska strida med Rom. Du har valt sida.
Jag är krigare, inte soldat. Jag strider inte för en kung.
Så varför strider du?
För att du bad mig.
Och jag vet att du behöver mig.
Du borde också vara där och vägleda oss i strid.
Jag lovade Yemos.
Du är en varg som vi, Wiros. Inte en vakthund.
- Rumia är med oss! - Rumia!
Rumia! Rumia!
Du borde inte ha avslöjat gudens ord för dem.
Profetior tillhör inte bara dem som har gåvan att ta emot dem-
-utan även dem som måste leva dem.
Volusia har rätt, de är utlänningar.
Det är helgerån. De är fiender till kung Titus.
- Det är mot honom vi är lojala. - Nog!
Bara jag är utvald att vara gudens röst.
- Bara jag vet Sancus vilja. - Ersilia!
Ersilia! Släpp henne, snälla!
Att känna till framtiden hjälper dem inte.
Sanningen är bara ett annat sätt för gudarna...
...att förgöra människor.
- Följ med mig. - Nej!
- Kom, annars dödar de dig. - Låt mig vara.
Hjälp mig. Hjälp mig!
Ska vi stoppa henne?
Låt henne vara.
Du förtjänade mer, far.
Men det här är allt jag kan göra.
Må Jupiter vägleda dig på din resa.
Du föddes inte i Cures och du är inte latinare.
Jag hörde det på din röst.
Min familj bodde i en by i etruskernas land.
Min far läkte dödliga sår.
Med honom många andra, och jag hjälpte dem.
Kom sabinerna och tog dig?
Din far? Dödade de honom?
Han sålde mig för tjugo får.
Du skickade inte efter mig för att prata om mitt liv.
Jag vill veta varför du berättade om din guds profetia.
Du var rättvis mot oss.
Sancus är generös mot dem som håller sina löften.
Det är inte sant!
Du gjorde det för att försvaga Rom, för att splittra mig och min bror.
Var det därför han gav sig av och du stannade?
Yemos och jag är bröder.
Ingen kan ändra på det.
Om du velat följa honom i strid-
-hade ingen man, kvinna eller gud kunnat stoppa dig.
Du är rädd. Det är sanningen.
- Vad är jag rädd för? - Att vara en bedragare.
En slav som bär en kungs mask.
Vem tror du att du är?
- Du är också en slav. - Jag har blivit utvald.
Men du måste ännu bevisa vem du är.
Tack för att du lät mig begrava min far.
Se på mig.
Jag vill känna dina händer.
Rena mig som du renade din far.
Vi kom för sent.
De är inte många. Vi kan ta tillbaka garnisonen.
Var försiktig.
Framåt!
Det är en fälla!
Sköldar!
För kung Titus!
Gör motstånd! Rumia är med oss!
Rom!
Bakom er!
Vi måste härifrån.
Är du oskadd?
Jag sa åt dig att vara försiktig!
Fånga honom!
Det borde ha varit jag.
Lämna mig inte ensam.
Se på mig.
Yemos!
Text: Lars H. Andersson Iyuno