Tko je ova žena?
Zovem se Silvija, Numitorova kći.
Želimo razgovarati s tvojim ocem, kraljem.
Kralj Albe je na putu. U njegovoj odsutnosti ja govorim u ime grada.
Zašto ste došli u Albu s oružjem?
Ne sličiš svom sinu.
Upoznao si Jema?
Upoznali smo dva rimska kralja.
Ponudili smo im mir, ali oteli su nam svećenice.
Jem to ne bi učinio bez razloga.
Razlog je njegova drskost, ali morat će naučiti.
Dopusti nam da prijeđemo granicu i grad Alba neće pretrpjeti štetu.
ROMUL
Izlazite.
Kamo nas vodite?
I vi ćete spoznati bol kakvu je prouzročio vaš narod.
Drevna majko,
Gospo od Vukova,
pokaži Deftri put kroz močvare mrtvih.
Drevna majko,
Gospo od Vukova,
pokaži Deftri put kroz močvare mrtvih.
Prihvati prinose i plač njezine braće,
zaštiti svoj grad.
Zaštiti svoj grad.
Ubili ste Deftri.
Bog Sanko ju je odabrao.
Ne razumiješ kolika je to čast.
Ako ih ubijemo, rat je siguran.
Bude li volja Boginjina, osvetit ćemo se.
Ali one moraju ostati žive.
Napadni me!
Nemoj bježati!
Tko je sljedeći?
Primio sam poruku iz Albe.
Tit traži dopuštenje da prijeđe granicu.
Majka je dobila na vremenu.
Želi da sada pregovaramo o miru.
Nakon onoga što su učinili, vjeruješ li još u mir?
Ne znam.
Zato se moramo pripremiti za rat,
Lauz je već napustio Gabi, a s njim će doći i drugi kraljevi.
Ako se Tit želi boriti,
ne smije nas vidjeti razjedinjene. Pripremi vojnike.
Uskoro polazimo.
Alba je dugo bila naš dom.
Ne želiš je vidjeti opet?
Više me ništa ne veže za Albu.
Odnijet ću darove na grob svoga brata Enita.
Pođi sa mnom pa ćemo zajedno moliti.
Dobro došao kući.
Još mi nisi oprostila?
Drago mi je da si došao.
Gdje je Numitor?
Bol mu je uništila razum.
Od raspuštanja Tridesetorice, ne prepoznaje ni moj glas.
Nisam htio da se Savez raspusti.
Nitko to nije htio, ali dogodilo se i nisam to spriječila.
Dopustila sam ti da posvetiš Veliju stranoj boginji,
branila sam tvoje odluke pred Tridesetoricom.
Što sam drugo mogla očekivati od njih?
Htjela sam da postaneš kralj Albe,
ali pošao si za Virom, nazivaš ga bratom,
ali zaboravio si Enita, svoga brata.
A ti si mi majka.
Znaš li kako te zovu?
Sin Vučice, sin Rumije.
Viro i ja samo smo htjeli negdje krenuti ispočetka.
Cijeli je Lacij primijetio Rim, a sada i Kvirinal.
Upali smo u zasjedu! - Ne zanima me što se zbilo.
Oteo si im žene i žele ih natrag.
Misliš da će Tit odustati od rata ako mu vratim svećenice?
Mir koji je moj otac sklopio sa Sabinjanima jest dragocjen,
ali krhak.
To je tvoje nasljeđe.
Jedino koje ti je preostalo.
Sjeti se toga sutra kad budeš razgovarao s Titom.
Pobrini se da dođe do dogovora.
Možeš ići.
Djede...
Enito?
Jesi li to ti?
Da, ja sam.
Čuvaj majku i brata.
Trebaju te.
Kad ste zadnji put jele?
Radije bismo umrle od gladi i žeđi nego od vaše ruke.
Ne iskušavaj me!
Sažalili smo se nad vama. Nije li vam to dovoljno?
Otrgnuli ste nas od našeg boga,
držite nas ovdje protiv naše volje, kao robinje.
Zarobljenice ste, a ne robinje.
I žive ste,
za razliku od Deftri, koja je mrtva.
Žive smo samo zato što smo vam jedini adut za pregovaranje,
ali kad vam više ne budemo korisne,
sve ćete nas pobiti
ili ćete nam možda učiniti nešto gore. -Rim je drukčiji.
Tako je uvijek bilo,
krv se krvlju plaća.
Nitko vam neće nauditi,
bit ćete tretirane kao gošće.
Ne vjerujem ti.
Dajem ti riječ.
Je li to riječ kralja?
Da, obećavam ti.
Dokaži.
Gosti se smiju moliti.
Što želiš?
Kozu, alikabo i korijenje bjeloglavice, žrtveni tronožac, vino.
Tada ću znati koliko vrijedi tvoja riječ.
Viro?
Stigli su latinski kraljevi.
Jedite,
a ja ću vam dati to što tražiš.
Prihvatili smo tvoj poziv, Viro...
Ali i ti i Jem znate da rat sa Sabinjanima nikomu ne koristi.
Mir je u rukama Tita.
Ako nas napadnu, morat ćemo se braniti. Zato tražimo vašu pomoć.
Napustili smo Savez kako ne bismo imali veze s vašom boginjom.
Zašto bismo vam sada pomogli?
Tako je, Savez tridesetorice više ne postoji,
a to zna i Tit.
Naši su gradovi najbliži Sabinjanima.
Razjedinjeni smo slabi.
Samo ujedinjeni možemo zaštititi svoje narode.
Rim nas je podijelio i sad biste zapovijedali nama?
Moj brat i ja ne želimo ičim vladati. -A gdje je Jem?
Zašto moramo razgovarati s tobom?
Viro je kralj koliko i Jem.
Znam da su te ovi ljudi izabrali za kralja,
ali u tvojim venama teče ropska krv.
Imaš pravo, Atis,
znam kako je biti rob
i molim se svim bogovima da vi to nikada ne doznate,
ali za Sabinjane Rim je samo prvi korak.
Uslijedit će Noment, Gabi, Tivoli i Satrik.
Ovaj rat utječe na sve nas.
Čuo sam da si jak na riječima,
ali kako ti možemo vjerovati?
Ako ne vjeruješ mojim riječima, vjeruj Jemovoj krvi.
Pridružite nam se i naše će zemlje ostati slobodne.
Zašto si se vratila?
Sutra se Jem sastaje s kraljem Sabinjana.
Hoće li biti rata?
Ne znam,
ali bude li se trebalo boriti,
tvoje je mjesto s nama.
Koliko dugo nisi spavala?
Bogovi me stalno muče u snu.
Znala si da Mars ne nudi mir.
Moraš se zadovoljiti time što si izvršila pravdu.
Nije moglo biti samo kako bi kći ubila oca!
Uvijek je pravedno osvetiti nevinu krv.
Postoji nešto u tvom srcu što ne vidim,
istina koju skrivaš i koja te ubija.
Ništa ne skrivam.
Ponovi to.
Ne vjeruješ mi.
Ate!
Neću se boriti na tvojoj strani.
Ne borim se s onima koji taje što im je na duši.
Kraljevi imaju svoje razloge.
Smatraju da je Rim uzurpirao mjesto Velije.
Boje nas se.
Ništa više.
Ali tebi vjeruju.
Atis ti vjeruje.
Razgovaraj s njima, uvjeri ih.
Ne mogu, Viro. -Možeš.
Jednog će dana moj glas moći nositi težinu mojih riječi,
ali još nije vrijeme.
Što da učinim?
Reci kraljevima što žele čuti.
Uvjeri ih da će, ako nam pomognete protiv Kvirinala,
Rim biti dužan svim vašim gradovima,
dobit će sve što žele od nas.
Ako se pokažu kao neprijatelji
i pretvaraju da nas iskoriste, neće znati da mi njih iskorištavamo.
Mislim da nisam u stanju. - Svi smo u stanju lagati.
Posebno kraljevi.
Laži za mene, Lauz, i nagovori ih da se bore.
Oče očeva, obrati nam se.
Preuzmi svoju kćer
i pokaži nam budućnost koja je odlučena...
Ersilija, što vidiš?
Znaš naše zahtjeve.
Kralj Tit želi samo ono što mu pripada.
Ubili ste jednu od nas i ne možete je vratiti.
Što onda želiš?
Tvoj kralj ne govori?
Nisam došao pregovarati.
Majka mi nije tako rekla.
Bio sam jasan,
želim svoje svećenice.
Dobit ćeš ih,
ali prvo imam zahtjev.
Kakav zahtjev?
Znak poštovanja,
jednakosti.
Ti i ja nismo jednaki.
Želim da nas zamoliš za oprost.
Oprost?
Jeme, nemoj... -Što si nas prevario,
što si uvrijedio Rim
i okaljao svetu vezu gostoprimstva ubivši jednu od nas.
Bog ne traži oprost!
Ne vidim Boga pred sobom.
Znaš li što ovo znači?
Spremni smo.
Uvrijedio si ih! -Mir nije ništa ako živiš u pokornosti.
Alba neće s vama poći u beskoristan rat.
Viro je okupio kraljeve susjednih naroda, borit ćemo se i bez vas.
Slava kralja nije vrijedna života njegovih ljudi.
Ne zanima me slava. -Nego što želiš?
Slobodu.
Samo su bogovi slobodni, smrtnici nisu.
Čak ni kraljevi?
Enito nikada ne bi donio tako glupu odluku. -Enito je mrtav!
Tvoj brat je rođen da bude kralj.
Nikada me ne bi ostavio samu.
Sine...
Nekada si mi bila majka.
Sada sam Rumijin sin.
Kraljevi su odlučili.
Nećemo vas napustiti.
Znao sam da ti to možeš!
Nazdravimo!
Pusti me!
Htio si ih skriti od nas, Viro?
Na koljena, robinjo!
Jeziva kujo!
Stani!
Ne zaboravi da si moj gost.
I ove žene moje su gošće.
Prebroj ih, Viro.
Pet njih za petoricu nas.
Kao pet gradova našeg novog Saveza.
Bogovi nam govore
samo da podijeliš s nama prvi plijen u ovom ratu protiv Kvirinala.
Još ih trebamo.
Više ne morate pregovarati sa Sabinjanima.
Borit ćemo se zajedno s Rimom. -Atis ima pravo, Viro.
Ostavite nam te žene i naš će savez bogovi blagosloviti.
Ova je tvoja, Horacije. -Stani!
Viro prvi bira.
Odaberi svoju nagradu
pa dopusti nama da izaberemo svoje.
Dokaži da si jedan od nas.
Ne?
Želiš li ovu?
Sada znam koliko vrijedi riječ kralja.
Ne mogu.
Zakleo sam im se da im nitko neće nauditi.
Samo nama morate biti odani.
Ne tražite od mene odanost,
nego samo poslušnost.
Ako je nećeš, ja ću je uzeti.
Ukrotio sam zvijeri više divlje od nje.
Viro!
Lauz se prevario.
Znao sam da nam se nikada ne bi poklonio.
Odlazi!
Ljudi i vukovi nemaju više što reći jedni drugima.
Ni kraljevi i robovi.
Žao mi je, Viro.
Molit ću bogove da se smiluju tvom narodu.
Kao mali htio sam raditi sve što je Enito radio.
Ako bi se popeo na stijenu, morao sam i ja.
On je bio spretniji,
ali i kad bih pao, nastavio bih za njim.
Enito je uvijek bio siguran u sebe.
Nikada ne bi sumnjao.
Dobro si postupio.
Cijeli Rim vjeruje u tebe,
kao i ja.
Nisam ono što misliš.
Mislila sam da je teret koji nosim samo moj,
ali zaslužuješ znati istinu.
Istinu?
Pokušala sam zaboraviti,
ali bogovi ne zaboravljaju grijehe smrtnika
i svaku me noć podsjećaju na moje.
Lagala sam ti.
Te noći u Albi,
podignula sam mač na oca,
ali kad sam ga pogledala u oči...
Što to govoriš?
Nisam ga ubila.
Nisam osvetila Enita.
To nije istina.
Nitko mi ne može oprostiti.
Zašto želiš sa mnom razgovarati? Bojiš se Tita?
Tit je mlad,
kao i Jem.
Vjeruje da može promijeniti i nepromjenjivo.
Možda će shvatiti kad srušimo zidine Rima.
Tvoj te kralj sluša.
Jedini ga možeš uvjeriti.
Što želite u zamjenu za svećenice?
Zlato, stoku, žito?
U ime drevnog saveza Albe i Sabinjana, dat ću vam sve što tražite.
Dajte da platim za svoga sina.
Molim vas, smilujte se majci.
Razgovarat ću s Titom.
Sutra ćeš dobiti odgovor.
Razgovarao si sa Silvijom?
Moja majka jest kao njezin grad, rob sjećanja.
A je li mir još moguć? - Nikad nije bio.
Ne brini se, uz potporu Lauza i ostalih, uspjet ćemo.
Otišli su.
Nitko nam neće pomoći.
Htjeli su nas poniziti.
Ne trebaju nam.
Sami smo, Viro.
Onda ćemo sami pobijediti.
Ona je samo očajna majka koja pokušava spasiti sina.
Je li ti govorila o meni?
Što je rekla?
Poklonila se tvojoj vlasti, sve će učiniti da ti udovolji.
A ti?
Što misliš?
Ako zapovjediš,
ovaj se rat još može izbjeći.
Još se stignemo vratiti.
Što je rekla da te uvjeri? Vidio sam oči te žene.
Njezine su riječi otrov.
Tako te prevarila.
Želim samo ono što ti želiš.
Slušam tvoje naredbe.
Moja Gospa mora ostati unutra.
Sabinjani se približavaju vratima.
Obranite Albu.
Nisi me tražila oprost i nisam ti ga došao dati.
Trebao bi me mrziti.
Ne mogu.
Ti možda možeš zaboraviti prošlost
jer nemaš grijeha.
Ne tražim od tebe da zaboraviš,
nego da gledaš u novi život.
Život u kojem nema Albe
ni tvog oca.
Jeme?
Deftri,
sestro,
ratnice.
Prihvati moje suze i ovaj prinos
da te zaštitim na tvom putu
daleko od mene.
Oče...
Pomozi mi!
Ne možete mu nikako pomoći.
Morate se spasiti!
Pomozite mi!
Tko si ti?
Nije važno tko sam.
Amulije...
Vratio si se iz kraljevstva mrtvih.
Došao si po mene.
Došao sam po tebe, brate.
MEDIATRANSLATIONS