Коя е тази жена?
Името ми е Силвия, дъщеря съм на Нумитор.
Тук сме, за да говорим с баща ти, царя.
Царят на Алба пътува и аз отговарям за града.
Защо сте дошли в Алба с толкова оръжие?
Не приличаш на сина си.
Видял си Йемос?
Срещнахме двамата царе на Рим,
предложихме им мир,
но отвлякоха жриците ни.
Йемос не може да го е направил без причина.
Причината е предположението му, но има още да се учи.
Позволете ни да прекосим границата, за град Алба няма да има щети.
Р О М У Л 2 Войната за Рим
Излезте.
Къде ни водите? Кажете ни!
Вие двамата знаете каква болка са причинили хората ви.
Древна майко,
царице на вълците,
води ни по пътя на Дефтри през блатото на смъртта.
Древна майко,
царице на вълците,
води ни по пътя на Дефтри през блатото на смъртта,
приеми волните пожертвования и плача на нейните братя,
закриляй града си.
Закриляй града си.
Ти уби Дефтри.
Бог Санкус я избра,
това е чест, която не си разбрал.
Ако ги убием, това ще бъде война.
Ако богинята пожелае, ще си отмъстим.
Но те трябва да останат живи.
Нападни ме!
Не бягай!
Кой е следващият?
Получих съобщение от Алба.
Тит иска позволение да прекоси границата,
майка ми е спечелила време,
тя иска да отида, за да преговарям за мир.
Още ли вярваш в мира след това, което направиха?
Не знам,
затова ще се подготвим за война. Лаус вече е напуснал Габи
и другите царе ще дойдат с него.
Ако Тит иска да се бие, ние не трябва да се разделяме.
Пригответе воините, трябва да тръгнем скоро.
Дълго време Алба беше наш дом.
Искаш ли да го видиш отново?
Не остана нищо, което да ме свързва с Алба.
Ще занеса даровете на гроба на брат ми Енитос.
Ела с мен
и ще се помолим заедно.
Добре дошъл вкъщи.
Още ли не си ми простила?
Радвам се, че си тук.
Къде е Нумитор?
Болката унищожи ума му.
Откакто 30-те развалиха съюза, дори не познава гласа ми.
Не исках съюзът да се разпада.
Никой не искаше, а аз не можах да го избегна.
Позволих ти да посветиш Велия на чужда богиня,
защитих избора ти пред 30-те,
какво друго можех да очаквам от тях?
Исках да те видя като цар на Алба,
но ти предпочете да последваш Вирос, нарече го свой брат,
но забрави Енитос - той беше твой брат.
А ти си моя майка.
Знаеш ли как те наричат?
Син на вълчицата, на Румия.
С Вирос само искахме да започнем отначало.
Всички латини забелязаха Рим, а сега го направи и Курес.
Те ни устроиха засада! - Не ме интересува какво е станало.
Отвлекли сте жените им и те си ги искат обратно.
И Тит ще се откаже от войната, ако му върна жриците?
Мирът, който баща ми сключи със сабините, е ценен,
но крехък.
Това е твоето наследство,
единственото, което ти е останало.
Запомни, че утре, когато говориш с Тит,
трябва да стигнеш до споразумение.
Може да излезеш.
Дядо.
Енитос, ти ли си?
Да, аз съм.
Погрижи се за майка си и за брат си.
Те се нуждаят от теб.
Кога последно яде?
Предпочитаме да умрем от глад и жажда, отколкото от ръката ти.
Не ме изкушавай.
Смилихме се над вас, това не ти ли стига?
Отдели ни от нашия бог,
държиш ни настрана против волята ни, като роби сме.
Вие сте затворници, а не роби.
И сте живи, за разлика от Дефтри, която е мъртва.
Живи сме, само защото така ти е изгодно,
но когато вече няма да сме ти от полза, ще ни убиеш
или може би ще сториш нещо още по-лошо с нас.
Рим е различен.
Винаги кръвта е била измивана с кръв.
Никой няма да ви нарани,
ще се отнасяме с вас като с гости.
Не ти вярвам. - Давам ти думата си.
Това думата на цар ли е?
Да, обещавам ти.
Докажи го, на гостите е позволено да се молят.
Какво искаш?
Коза, корени от звездиче, жертвен триножник, вино -
тогава ще знам, че държиш на думата си.
Вирос, латинските царе са тук.
Яж, и ще ти подсигуря това, което поиска.
Приехме поканата ти, Вирос,
но ти и Йемос знаете, че войната със сабините не е добра за никого.
Мирът е в ръцете на Тит.
Ако сме нападнати, ще трябва да се защитим.
Затова искаме помощта ти.
Напуснахме съюза, за да нямаме нищо общо с богинята ви.
Защо да ви помагаме сега?
Така е, съюзът на 30-те вече не съществува
и Тит знае това.
Нашите градове са най-близо до земите на Сабините.
Разделени сме слаби. Само заедно можем да защитим народите си.
Рим ни раздели, а сега искате да ни командвате?
Не искаме да управляваме никого. - Къде е Йемос?
Защо трябва да говорим с теб?
Вирос е цар, колкото и Йемос.
Знам, че хората са те избрали за цар,
но във вените ти тече кръвта на роб.
Прав си, Атис,
знам какво е да си роб
и се моля на всички богове никога да не разбереш,
но за сабините Рим е само първата крачка.
После ще са на ред Номентум, Габи,
Тиволи и Сатрикум,
всички ще бъдем замесени във войната.
Казаха ми, че говориш убедително,
но как можем да ти се доверим?
Ако не вярваш на думите ми, повярвай на кръвта на Йемос,
присъедини се към нас и земите ни ще останат свободни.
Защо се върна?
Утре Йемос ще се срещне с царя на сабините.
Ще има ли война?
Не знам,
но ако трябва да се бием,
твоето място е при нас.
Откога не си спала?
Боговете ме измъчват в съня ми.
Знаеше, че Марс не предлага мир.
Ти въздаде правосъдие и трябва да има достатъчно за теб.
Не може дъщеря просто да убие баща си.
Винаги се пролива невинна кръв.
Има нещо в сърцето ти, което не мога да видя -
истина, която криеш, и това те убива.
Не крия нищо.
Кажи го отново.
Ти не ми вярваш.
Ат... - Няма да се бия на твоя страна.
Не се бия с тези, които не разкриват сърцето си.
Царете имат свои причини,
затова...
Рим узурпира земята на Велия.
Те се страхуват от нас,
това е всичко,
но те ти вярват.
Ат ти вярва, говори с тях, убеди ги.
Не мога, Вирос. - Можеш.
Някой ден гласът ми ще може да понесе тежестта на думите ми,
но още не е дошло времето.
Какво искаш да направя?
Кажи на царете това, което искат да чуят.
Увери ги, че ако ни помогнат срещу Курес,
Рим ще бъде длъжник на всичките им градове.
Те ще получат всичко, което искате от нас.
Покажи, че си мой враг, престори се, че ме използваш,
и няма да разберат, че ние използваме тях.
Не мисля, че съм способен.
Всички сме способни да лъжем, особено царете.
Излъжи заради мен, Лаус,
и ги убеди да се борят.
Баща на бащите, говори с нас,
върни си властта над дъщеря си
и ни покажи бъдещето, което е решено.
Ерсилия, какво виждаш?
Знаете нашите искания -
крал Тит иска само това, което е негово.
Вие убихте жена от нашите
и не можете да я върнете.
Какво искате?
Царят ви не говори ли?
Не съм тук, за да преговарям.
Майка ми не каза това.
Бях достатъчно ясен,
искам своите жрици.
Ще си ги получиш,
но първо имам едно искане.
Какво искане?
Знак на уважение, като равни.
Аз и ти не сме равни.
Искам да помолиш за нашата прошка.
Прошка ли? - Йемос, недей...
Заради това, че ни заблуди, че обиди Рим
и опетни свещеното гостоприемство, като уби един от нас.
Бог не моли за прошка!
Не виждам бог пред себе си.
Знаеш ли какво означава това?
Ние сме готови.
Ти ги обиди!
Няма мир, ако живеем в подчинение.
Алба няма да те последва в безсмислена война.
Вирос събра царете на съседни народи,
ще се бием и без вас.
Славата на краля не струва живота на народа му.
Славата не ме интересува. - Какво искаш тогава?
Свобода. - Само боговете са свободни.
Смъртните - не. - Дори царете ли?
Енитос не би взел такова глупаво решение.
Енитос е мъртъв!
Брат ти беше роден да бъде цар,
никога нямаше да ме остави сама.
Сине...
Преди беше моя майка,
сега аз съм син на Румия.
Царете решиха.
Няма да те изоставим.
Знаех, че ще можеш да го направиш.
Да вдигнем тост. - Пусни ме да си вървя.
Искаше да ги скриеш от нас ли, Вирос?
На колене, робиньо!
Глупава кучка! - Спри!
Запомни, че си мой гост. Тези жени също са ми гости.
Преброй ги, Вирос.
Пет от тях, петима от нас,
като петте града от новия ни съюз.
Боговете ни казват,
че ти сподели с нас първата плячка от войната срещу Курес.
Все още ни трябват.
Вече няма нужда да преговаряш със сабините,
ще се бием с Рим.
Атис е прав, Вирос.
Оставете ни тези жени и съюзът ни ще бъде одобрен от боговете.
Тази е твоя, Хораций. - Спри.
Първият избор е лъжовен.
Избери наградата си
и ни остави да изберем нашата.
Докажи, че си един от нас.
Нали?
Искаш ли тази?
Вече знам колко струва царската дума.
Не мога,
обещах им, че никой няма да ги нарани.
Трябва да си лоялен само към нас.
Не искате да съм лоялен, а само да съм покорен.
Ако ти не я искаш, аз ще я взема.
Опитомявал съм и по-диви животни от нея.
Вирос!
Лаус сгреши,
знаех си, че няма да се преклониш пред нас.
Върви си!
Хората и вълците вече няма какво да си кажат.
Нито царете и робите.
Съжалявам, Вирос,
ще се моля на боговете да се смилят над народа ти.
Когато бях малък, исках да правя всичко, което правеше Енитос.
Ако той се катереше по скала, и аз трябваше да го направя.
Беше по-пъргав,
но дори да паднех, продължавах да го следвам.
Енитос винаги беше сигурен в себе си,
никога не се съмняваше в нищо.
Ти постъпи правилно,
цял Рим вярва в теб.
Аз също.
Не съм каквато мислиш,
вярвах, че бремето, което нося, принадлежи само на мен,
но ти заслужаваш истината.
Истината ли?
Опитах се да забравя,
но боговете не забравят греховете на смъртните
и всяка нощ ми напомнят за моите.
Излъгах те.
Онази нощ в Алба
вдигнах меча си срещу баща си,
но когато погледнах в очите му...
За какво говориш?
Не го убих,
не си отмъстих на Енитос.
Това не е вярно.
Никой не може да ми прости.
Защо искаш да говориш с мен, страхуваш се от Тит ли?
Тит е млад,
Йемос също.
Той вярва, че може да промени това, което не може да се промени.
Може би ще разбере, когато съборим стените на Рим.
Твоят цар те слуша,
ти си единственият, който може да го убеди.
Какво искаш в замяна на жриците?
Злато, добитък, зърно?
В името на съюза, който свързва Алба със сабините,
ще ти дам всичко, което поискаш.
Нека платя за сина си,
умолявам те, смили се над една майка.
Ще говоря с Тит
и утре ще ти дам отговор.
Говори ли със Силвия?
Майка ми е като града си -
тя е робиня на паметта.
Но мирът още е възможен. - Никога не е бил.
Спокойно, с помощта на Лаус и останалите ще успеем.
Те си тръгнаха, никой няма да ни помогне.
Искаха да ни унижат,
нямаме нужда от тях.
Сами сме, Вирос.
Значи ще трябва да спечелим сами.
Тя е просто отчаяна майка, която се опитва да спаси сина си.
Говори ли ти за мен?
Какво каза?
Тя се преклони пред силата ти, ще направи всичко, за да ти угоди.
А ти?
Какво мислиш?
Ако ти командваш,
тази война може да бъде избегната. Не е късно да се върнем назад.
Какво каза, за да те убеди? Видях очите на тази жена.
Думите й са отрова,
така те е заблудила.
Искам това, което искаш ти.
Какви са заповедите ти?
Остани вътре,
сабините приближават портите.
Защити Алба.
Ти не помоли за прошката ми и не съм тук, за да ти я дам.
Сигурно ме мразиш.
Неспособен съм.
Може би можеш да забравиш миналото,
защото нямаш грехове.
Не те моля да забравиш,
а да погледнеш новия живот.
Живот, в който няма Алба, няма го и баща ти.
Йемос...
Дефтри,
сестро воин.
Приеми сълзите ми и този дар,
за да те пази по време на пътуването ти
далеч от мен.
Татко.
Помогни ми. - Не можеш да направиш нищо за него.
Трябва да спасиш себе си.
Помогни ми!
Кой си ти?
Няма значение кой съм аз.
Амулий,
ти се върна от царството на смъртта,
тук си за мен.
Дойдох за теб, братко.
Превод СТАНИСЛАВА КЛИСАРСКА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО