Ki ez az asszony?
A nevem Silvia. Numitor lánya vagyok.
Apáddal, a királlyal akarunk beszélni.
Alba királya elutazott. Távollétében én képviselem a várost.
Miért jöttetek Albába felfegyverkezve?
Nem hasonlítasz a fiadra.
Ismered Yemost?
Találkoztunk Róma két királyával.
Békét ajánlottunk nekik,
de ők elrabolták a papnőinket.
Yemosnak biztos alapos oka volt rá.
Az ok az önteltsége, de okulnia kell majd belőle.
Hadd keljünk át a földeteken, és akkor Alba sértetlen marad!
ROMULUS 2. ÉVAD 2. RÉSZ
Kifelé!
Hová visztek minket? Hová visztek minket?
Ti is megismeritek a fájdalmat, amit a népetek okozott!
Ősanyánk,
Farkasasszony,
vezesd át Deftrit a holtak mocsarán!
Ősanyánk,
Farkasasszony,
vezesd át Deftrit a holtak mocsarán,
fogadd el fivérei áldozatát
és a könnyeiket,
védelmezd városodat!
Védelmezd városodat!
Megöltétek Deftrit!
Sancus isten választotta ki őt.
Ez olyan megtiszteltetés, amit ti nem érthettek.
Ha megöljük őket, abból biztos háború lesz.
Ha az istennő úgy akarja, bosszút fogunk állni.
De életben kell maradniuk.
Támadj rám!
Ne futamodj meg!
Ki a következő?
Üzenetet kaptam Albából.
Titus engedélyt kért a határ átlépésére.
Anyám időt nyert.
Azt akarja, hogy menjek oda, és tárgyaljak a békéről.
Azok után, amit tettek, még hiszel a békében?
Nem tudom.
Ezért kell felkészülnünk a háborúra. Lausus már elindult Gabiból,
és több király is vele tart.
Ha Titus harcolni akar, nem szabad széthúznunk.
Készítsd fel a katonákat! Hamarosan indulunk.
Alba sokáig az otthonunk volt.
Nem akarod újra látni?
Nincs már semmi, ami Albához kötne.
Áldozatot viszek Enitos fivérem sírjához.
Jöjj velem,
és együtt fogunk imádkozni.
Köszöntelek itthon.
Még mindig nem bocsátottál meg nekem?
Örülök, hogy itt vagy.
Numitor hol van?
A fájdalom megzavarta az elméjét.
Amióta a Harmincak feloszlatták a Ligát, nem ismeri meg a hangomat.
Nem akartam feloszlatni a Ligát.
Senki sem akarta, mégis megtörtént, és semmit sem tettem ellene.
Hagytam, hogy Veliát egy idegen istennőnek szenteld,
megvédtem döntéseidet a Harmincak előtt.
Mi egyebet várhatnék tőlük?
Azt akartam, hogy Alba királya légy,
de te inkább Wirost követted, fivérednek fogadtad őt,
Enitosról pedig megfeledkeztél. Ő volt a te fivéred.
Te meg az anyám vagy.
Tudod, minek neveznek most?
A Farkasasszony, Rumia fiának.
Wiros és én csak újra akartuk kezdeni valahol.
Egész Latium észrevette Rómát, és most már Cures is.
- Orvul ránk támadtak! - Nem érdekel, mi történt!
Elraboltátok az asszonyaikat, és vissza akarják kapni őket.
Azt hiszed, Titus letesz a háborúról, ha visszaadom a papnőit?
A béke, amit apám a szabinokkal kötött, becses,
de törékeny.
Ez a te örökséged.
Az egyetlen még létező örökséged.
Ezt ne feledd majd holnap, amikor Titusszal beszélsz!
Mindenképp juss dűlőre vele.
Elmehetsz.
Nagyapám!
Enitos? Te vagy az?
Igen, én.
Viseld gondját anyádnak és fivérednek!
Szükségük van rád.
Mikor ettetek utoljára?
Inkább éhen és szomjan halunk, mint a te kezed által.
Ne kísérts!
Megszántunk titeket. Ennyi nem elég?
Elszakítottál minket az istenünktől,
akaratunk ellenére fogságban tartasz, mint a rabszolgákat.
Rabok vagytok, nem rabszolgák.
És életben vagytok. Nem úgy Deftri, aki halott!
Csak azért hagytál életben, mert mi vagyunk az egyetlen adu ászod,
de ha már nem leszünk hasznodra, mindnyájunkat meg fogsz ölni,
vagy még szörnyűbb dolgot művelsz velünk.
Róma más.
Ez mindig is így volt. Csak a vér mossa le a vért.
Nem esik bántódásotok.
Vendégként bánunk majd veletek.
- Nem hiszek neked. - A szavamat adom.
Királyi szavadat?
Igen. Megígérem.
Bizonyítsd be! A vendégeknek szabad imádkozni.
Mit akarsz?
Egy kecskét, alicabo-és dárdahere gyökeret,
tripuszt és bort.
Akkor tudni fogom, mennyit ér a szavad.
Wiros! Megérkeztek a latin királyok.
Egyetek, és megkapjátok, amit kértek.
Elfogadtuk a meghívásodat, Wiros,
de te és Yemos is tudjátok,
hogy egy háború a szabinokkal senkinek sem jó.
A béke Titus kezében van.
Ha megtámadnak, védekeznünk kell. Ezért kérjük a segítségeteket.
Kiléptünk a Ligából, hogy semmi közünk se legyen az istennőtökhöz.
Miért segítenénk most?
Igaz, hogy a Harmincak Ligája nincs többé,
és ezt Titus is tudja.
A mi városaink vannak a legközelebb a szabinok földjéhez.
Ha széthúzunk, gyengék vagyunk.
Csak együtt védhetjük meg népeinket.
Róma osztott meg minket, és most ti akartok parancsolni nekünk?
Már semmi felett nem akarunk uralkodni.
Hol van Yemos?
Miért veled kell beszélnünk?
Wiros is annyira király, mint Yemos.
Tudom, hogy ez a nép királyának választott,
de egy rabszolga vére csörgedez az ereidben.
Igazad van, Atys. Ismerem a rabszolgalétet.
És imádkozom azért, hogy sose tudd meg, milyen az,
de a szabinoknak Róma csak az első lépés.
Aztán Nomentum, Gabi,
Tivoli és Satricum lesz soron.
Ez a háború mindnyájunkat érint.
Mondták, hogy ügyesen bánsz a szavakkal,
de vajon megbízhatunk benned?
Ha nem bíztok szavaimban, bízzatok Yemos vérében!
Csatlakozzatok hozzánk, és akkor nem süllyedünk szolgasorba.
Miért jöttél vissza?
Yemos holnap találkozik a szabin királlyal.
Lesz háború?
Nem tudom,
de ha harcolnunk kell,
köztünk a helyed.
Mióta nem aludtál?
Az istenek kínoznak álmomban.
Tudtad, hogy Mars nem ajánl békét.
Igazságot tettél. Meg kell elégedned ennyivel.
Egy leánynak nem lehet jogos indoka arra, hogy megölje az apját.
Az ártatlan vért megbosszulni mindig jogos.
Van valami a szívedben, amit én nem láthatok.
Valamiféle igazság, amit titkolsz, és az felemészt téged.
Nem titkolok semmit.
Mondd még egyszer!
Nem bízol bennem.
Attus!
Nem harcolok az oldaladon.
Nem harcolok olyanok oldalán, akik nem tárják ki szívüket.
A királyoknak megvannak az okaik.
Ők úgy látják,
hogy Róma kihasználta Veliát.
Csak félnek tőlünk,
semmi több.
Benned viszont bíznak.
Atys bízik benned.
Beszélj velük, győzd meg őket!
- Nem tehetem, Wiros. - De igen.
Egy nap a hangom elbírja majd szavaim súlyát,
de az most még korai.
Mit vársz tőlem?
Mondd azt a királyoknak, amit hallani akarnak!
Biztosítsd őket arról, hogy ha segítenek Cures ellen,
Róma a lekötelezettje lesz minden városnak.
Megkapnak tőlünk mindent, amit akarnak.
Tégy úgy mintha az ellenségem volnál,
kihasználnál, és akkor nem jönnek rá, hogy mi használjuk ki őket!
Erre képtelen lennék.
Mindenki képes hazudni. Főleg a királyok.
Hazudj a kedvemért, Lausus,
bírd rá őket a harcra!
Atyák atyja, szólj hozzánk,
vedd magadhoz leányod,
és mutasd meg a jövőt, ami már eldöntetett!
Ersilia, mit látsz?
Tudjátok, mit kérünk.
Titus csak azt akarja, ami az övé.
Megöltétek egyikünket.
Őt nem tudjátok feltámasztani.
Akkor mit akartok?
A királyod megnémult?
Nem tárgyalni jöttem!
Anyám nem ezt mondta.
Világosan megmondtam.
A papnőimet akarom.
Visszakapod őket,
de előbb lenne egy kérésem.
Miféle kérés?
Az egyenrangúaknak kijáró tisztelet jelét kérem.
Te és én nem vagyunk egyenrangúak.
Esedezz bocsánatért!
- Bocsánatért? - Yemos, ne...
Azért, hogy megtévesztettél, megsértetted Rómát,
és megszegted a vendéglátás szentségét azáltal, hogy megölted egyikünket!
Egy isten nem esedezik bocsánatért!
Én nem látok itt istent.
Tudod, mit jelent ez?
Állunk elébe.
Megsértetted őket!
A béke mit sem ér, ha szolgaként élünk.
Alba nem fog követni téged egy értelmetlen háborúba.
Wiros összehívta a királyokat. Nélküled is harcolni fogunk.
Egy király dicsősége nem előbbre való a népe életénél.
- Nem érdekel a dicsőség. - Akkor mit akarsz?
- Szabadságot! - Csak az istenek szabadok.
- A halandók nem azok. - Még a királyok sem?
Enitos sosem hozott volna ilyen ostoba döntést.
Enitos halott!
A fivéred királynak született.
Ő sosem hagyott volna magamra.
Fiam!
Valaha az anyám voltál.
Most már Rumia fia vagyok.
A királyok dűlőre jutottak.
Mellétek állunk.
Tudtam, hogy képes vagy rá!
- Erre igyunk! - Eressz!
El akartad rejteni őket előlünk, Wiros?
Térdre, rabszolga!
- Ocsmány ringyó! - Elég!
Ne feledd: a vendégeim vagytok. Ezek a nők is a vendégeim.
Számold össze őket, Wiros!
Öten vannak.
Az új Ligának is öt tagja van.
Az istenek azt mondják,
hogy úgy igazságos, ha megosztozunk az első hadizsákmányon.
Még szükség van rájuk.
Többé nem kell a szabinokkal tárgyalnod.
Majd Rómával együtt harcolunk ellenük.
Atysnak igaza van, Wiros.
Add nekünk ezeket a nőket,
és az istenek áldásukat adják majd szövetségünkre.
- Ez a tiéd, Horatius. - Megálljatok!
Úgy igazságos, ha először Wiros választ.
Válassz magadnak egyet,
aztán hadd válasszunk mi is!
Bizonyítsd, hogy közénk tartozol!
Nem kell?
Őt akarod?
Most már tudom, mennyit ér egy király szava.
Nem tehetem.
Megesküdtem, hogy nem esik bántódásuk.
Csak hozzánk kell hűnek lenned.
Te nem hűséget kérsz, csak engedelmességet.
Ha neked nem kell, majd elviszem én.
Vadabb állatokat is betörtem már!
Wiros!
Lausus tévedett.
Tudtam, hogy sosem ereszkedsz le hozzánk.
Takarodjatok!
Embernek és farkasnak semmi dolga egymással.
Királynak és rabszolgának sincs.
Sajnálom, Wiros.
Imádkozni fogok az istenekhez, hogy könyörüljenek népeden.
Gyerekkoromban meg akartam tenni mindent, amit Enitos megtett.
Ha sziklára mászott, nekem is muszáj volt.
Ügyesebb volt nálam,
de ha leestem, akkor is utána mentem.
Enitos mindig biztos volt magában.
Soha nem voltak kétségei.
Helyesen cselekedtél.
Egész Róma hisz benned,
és én is.
Félreismertél.
Azt hittem, a teher, amit cipelek, egyedül az enyém.
De megérdemled, hogy tudd az igazságot.
Az igazságot?
Próbáltam elfeledni,
de az istenek nem felejtik el a halandók bűneit,
és minden éjjel emlékeztetnek az enyémre.
Hazudtam neked.
Akkor éjjel, Albában
kardot emeltem az apámra,
de amikor a szemébe néztem...
Miket beszélsz?
Nem öltem meg.
Nem álltam bosszút Enitosért.
Hazudsz.
Senki sem bocsáthat meg nekem.
Miért velem akarsz beszélni? Félsz Titustól?
Titus még fiatal.
Yemos is.
Azt hiszi, még azon is tud változtatni, amin nem lehet.
Talán majd megérti akkor, ha leromboljuk Róma falait.
A királyod hallgat rád.
Te vagy az egyetlen, aki meggyőzheti.
Mit kértek cserébe a papnőkért?
Aranyat, marhát, gabonát?
Alba és a szabin nép ősi egyezsége szerint
megadok bármit, amit kértek.
Hadd fizessek én a fiam helyett!
Könyörgök, könyörülj az anyján!
Beszélek Titusszal.
Holnap megkapod a választ.
Beszéltél Silviával?
Anyám olyan, mint a városa.
Egy emlék foglya.
- De lehetséges még a béke? - Sosem volt az.
Ne aggódj! Lausus és a többiek támogatásával sikerrel járunk majd.
Elmentek.
Senki sem segít nekünk.
Meg akartak alázni minket.
Nincs szükségünk rájuk.
Egyedül vagyunk, Wiros.
Akkor egyedül fogunk győzni.
Csak egy elkeseredett anya, aki meg akarja menteni a fiát.
Beszéltél vele rólam?
Mit mondott?
Behódolt hatalmad előtt. Bármit megtesz, hogy a kedvedben járjon.
És te?
Mit gondolsz?
Ha te úgy akarod,
ezt a háborút még el lehet kerülni. Még nem késő visszakozni.
Mivel győzött meg téged? Láttam annak az asszonynak a szemét.
Minden szava méreg.
Így tévesztett meg téged.
Én csak azt akarom, amit te.
Mi a parancsod?
Felséged maradjon idebent.
A szabinok közelednek a kapukhoz.
Védjétek meg Albát!
Nem kértél, hogy bocsássak meg, és nem is fogok.
Gyűlölnöd kéne.
Képtelen vagyok rá.
Te talán feledni tudod a múltat,
mert nincsenek bűneid.
Nem arra kérlek, hogy feledd a múltat,
hanem arra, hogy a jövővel törődj,
amiben már nincs Alba és nincsen atyád.
Yemos!
Deftri,
nővér, harcos.
Fogadd el könnyeimet és eme áldozatot,
hogy védjenek utadon,
messze tőlem.
Apám!
- Segíts már! - Semmit sem tehet érte.
Meneküljön!
Segíts!
Ki vagy te?
Nem számít, ki vagyok.
Amulius!
Hát visszatértél a másvilágról.
Eljöttél értem.
Érted jöttem, testvér.
Magyar szöveg: Olajos Ákos Iyuno-SDI Group