- Hvem er den kvinde? - Jeg er Silvia, datter af Numitor.
Vi er her for at tale med din far, kongen.
Kongen af Alba er på rejse. I hans fravær taler jeg på byens vegne.
Hvorfor er du kommet til Alba med våben?
Du ligner ikke din søn.
Har du mødt Iemos?
Vi mødte de to konger af Rom. Vi tilbød dem fred -
- men de bortførte vores præstinder.
Iemos må have haft sine grunde.
Hans grunde bunder i hans antagelser, men han må lære.
Lad os gå over grænsen, og byen Alba vil ikke lide skade.
Ud med jer.
Hvor fører I os hen? Hvor fører I os hen?
I skal også kende den smerte, jeres folk har forårsaget.
Urgamle moder, ulvekvinde!
Led Deftri på hendes vej gennem de dødes sumpe.
Urgamle moder, ulvekvinde!
Led Deftri på hendes vej gennem de dødes sumpe.
Tag imod offergaverne og hendes brødres tårer.
Beskyt din by.
Tag imod offergaverne og hendes brødres tårer. Beskyt din by.
Beskyt din by.
Du dræbte Deftri!
Guden Sancus valgte hende.
Det er en ære, du ikke har forstået endnu.
Hvis vi dræber dem, bliver der krig.
Hvis gudinden ønsker det, får vi vores hævn.
Men de skal leve.
Angrib mig.
Løb ikke væk!
Hvem er den næste? Hvem er den næste?
Jeg har fået besked fra Alba.
Titus beder om lov til at krydse grænsen.
Min mor ønsker, at jeg kommer for at forhandle fred.
Tror du stadig på fred efter det, de gjorde?
Jeg ved det ikke. Derfor må vi forberede os på krig.
Lausus har allerede forladt Gabi. Andre konger vil følge ham.
Hvis Titus vil slås, skal han ikke se os splittede.
Forbered soldaterne. Vi rejser snart.
Alba var vores hjem i lang tid. Vil du ikke gerne se det igen?
Der er intet mere, der knytter mig til Alba.
Jeg vil bringe offergaver til min bror Enitos' grav.
Kom med, så beder vi sammen.
Velkommen hjem.
Har du stadig ikke tilgivet mig?
Jeg er glad for, at du er her.
Hvor er Numitor?
Smerten ødelagde hans sind.
Efter at de 30 opløste forbundet, har han ikke genkendt min stemme.
Jeg ville ikke opløse forbundet.
Det ønskede ingen, men det skete, og jeg kunne ikke forhindre det.
Jeg lod dig vie Velia til en fremmed gudinde.
Jeg forsvarede dine valg foran de 30.
Hvad kan vi ellers forvente fra dem?
Jeg ville have, at du skulle være konge af Alba...
...men du foretrak at følge Wiros, som du kalder din bror.
Du har glemt Enitos. Han var din bror.
Og du er min mor.
Ved du, hvad de kalder dig? Søn af hunulven, søn af Rumia.
Wiros og jeg ville bare starte forfra.
Hele Latium har bemærket Rom, og det har Cures også nu.
- De overfaldt os! - Jeg er ligeglad.
Du bortførte deres kvinder, og nu vil de have dem tilbage.
Vil Titus give afkald på at kæmpe, hvis han får sine præstinder?
Den fred, min far indgik med sabinerne, er dyrebar -
- men den er skrøbelig. Det er dit eftermæle.
Den eneste, du har tilbage.
Huske det i morgen, når du taler med Titus.
Sørg for at nå til enighed.
Du kan gå.
Bedstefar.
Enitos... er det dig?
Ja, det er mig.
Pas på din mor og bror. De har brug for dig.
Hvornår har I sidst spist noget?
Hvornår har I sidst spist?
Vi vil hellere dø af sult og tørst end for jeres hånd.
Frist mig ikke. Vi forbarmede os over jer. Er det ikke nok?
I har fjernet os fra vores Gud.
I holder os mod vores vilje, som var vi slaver.
I er fanger, ikke slaver -
- og I er i live i modsætning til Deftri, som er død!
Vi er kun i live, fordi vi er det eneste, I har at forhandle med.
Når vi ikke længere er til nytte for jer, vil I dræbe os alle -
- eller det, der er værre.
Rom er anderledes.
Sådan har det altid været. Kun blod vasker blod væk.
Ingen vil gøre jer fortræd. I vil blive behandlet som gæster.
- Jeg tror ikke på dig. - Du har mit ord.
- Er det en konges ord? - Ja, det lover jeg.
Bevis det. Opfyld dine gæsters ønsker.
Hvad vil du have?
En ged, alicabo og dorycniumrod, en offertripod og noget vin.
Så ved jeg, hvad dit ord er værd.
Wiros, de latinske konger er kommet.
Spis, så får I det, I bad om.
Vi accepterede din invitation, Wiros.
Men både du og Iemos ved -
- at en krig mod sabinerne ikke gavner nogen.
Freden er i Titus' hænder.
Bliver vi angrebet, må vi forsvare os, så vi beder om jeres hjælp.
Vi forlod forbundet, fordi vi ikke vil have med jeres gudinde at gøre.
Hvorfor skulle vi hjælpe jer nu?
Det er sandt, at forbundet ikke eksisterer længere.
Det ved Titus også.
Vores byer er tættest på sabinernes land.
Splittet er vi svage. Kun sammen kan vi beskytte vore folk.
Rom splittede os, og nu vil I kommandere med os?
Min bror og jeg vil ikke herske over noget.
Hvor er Iemos? Hvorfor skal vi tale med dig?
Wiros er lige så meget konge som Iemos.
Jeg ved, at disse folk har valgt dig til konge -
- men du har en slaves blod i dine årer.
Du har ret, Atys. Jeg ved, hvordan det er at være slave -
- og jeg håber, at I aldrig oplever det -
- men for sabinerne er Rom kun det første skridt.
Så bliver det Nomentum, Gabi, Tivoli og Satricum.
Denne krig påvirker os alle.
De sagde, at du har ordet i din magt.
Men hvordan kan vi stole på dig?
Hvis du ikke stoler på mine ord, så stol på Iemos' blod.
Slut dig til os, og vores land forbliver frit.
Hvorfor er du kommet tilbage?
I morgen skal Iemos mødes med sabinernes konge.
- Udbryder der krig? - Jeg ved det ikke.
Men hvis vi skal kæmpe, er din plads hos os.
Hvor længe er det siden, du har sovet?
Guderne plager mig, når jeg sover.
Du vidste, at Mars ikke bringer fred.
Du har ydet retfærdighed, og det må være nok for dig.
Det kan ikke være retfærdigt, at en datter dræber sin far.
Det er altid retfærdigt at hævne uskyldigt blod.
Der er noget i dit hjerte, jeg ikke kan se.
En sandhed, du skjuler, og som slår dig ihjel.
Jeg skjuler ikke noget.
Sig det igen.
Du stoler ikke på mig.
- Attus... - Jeg vil ikke kæmpe ved din side.
Jeg kæmper ikke med dem, der ikke åbner deres hjerter.
Kongerne har deres grunde.
For dem at se...
...har Rom tilranet sig Velia.
De er bare bange for os. Det er det hele.
Men de stoler på dig. Atys stoler på dig.
Tal med dem. Overbevis dem.
- Jeg kan ikke, Wiros. - Jo, du kan.
En dag vil min stemme kunne bære vægten af mine ord -
- men den tid er endnu ikke kommet.
Hvad ønsker du, at jeg skal gøre?
Fortæl kongerne, hvad de vil høre.
Forsikr dem om, at hvis de hjælper os mod Cures -
- vil Rom stå i gæld til alle deres byer.
De vil få alt, hvad de ønsker af os.
Lad, som om du er min fjende. Foregiv at udnytte mig -
- så indser de ikke, at det er os, der udnytter dem.
- Det tror jeg ikke, jeg kan. - Alle kan lyve!
Især konger. Lyv for mig, Lausus -
- og overtal dem til at kæmpe.
Fædrenes fader, tal til os.
Besæt din datter, og vis os den fremtid, der er bestemt -
- og alt det blod, de dødelige må udgyde.
Ersilia, hvad ser du?
I kender vores ønsker. Kong Titus beder kun om det, der er hans.
I dræbte en af vore. Hende kan I ikke bringe tilbage.
Hvad vil I så have?
Taler din konge ikke?
Jeg er ikke kommet for at forhandle.
Det er ellers ikke, hvad min mor fortalte mig.
Jeg har udtrykt mig klart.
Jeg vil have mine præstinder.
Dem skal du nok få.
Men først har jeg en anmodning.
- Hvilken anmodning? - Et tegn på respekt mellem ligemænd.
- Du og jeg er ikke ligemænd. - Du skal bede om vores tilgivelse.
- Tilgivelse? - Iemos, lad være...
For at bedrage os. For at fornærme Rom -
- og for at tilsmudse den hellige gæstfrihed ved at dræbe en af vore!
En gud beder ikke om tilgivelse!
Jeg ser ingen gud foran mig.
Ved du, hvad det betyder?
Vi er klar.
Du fornærmede dem.
Et liv i underkastelse er ikke fred.
Alba skal ikke følge dig ind i en nytteløs krig.
Wiros har samlet nabokongerne. Vi vil kæmpe uden dig.
En konges ære er ikke hans folks liv værd.
- Ære interesserer mig ikke. - Hvad er det så, du vil have?
- Frihed. - Kun guderne er frie.
- De dødelige er ikke. - Ikke engang konger?
Enitos havde aldrig gjort noget så dumt.
Enitos er død!
Din bror var født til at være konge. Han ville aldrig have forladt mig.
Min søn!
Engang var du min mor.
Nu er jeg Rumias søn.
Kongerne har besluttet sig.
Vi lader jer ikke i stikken.
Jeg vidste, du kunne!
- Lad os skåle! - Slip mig!
- Slip mig. - Ville du skjule dem for os, Wiros?
Ned på knæ, slave.
- Bastardkælling! - Hold op.
- Husk, at jeg er din gæst. - Det er kvinderne også.
Tæl dem, Wiros.
De er fem, og vi er fem.
Som de fem byer i den nye liga. Det er guderne, der taler til os.
Det er kun rimeligt, at I deler det første bytte i krigen mod Cures.
Vi har stadig brug for dem.
Du behøver ikke længere forhandle med sabinerne.
- Vi kæmper sammen med Rom. - Atys har ret, Wiros.
Giv os disse kvinder, og vores alliance er sanktioneret af guderne.
- Du kan få hende her, Horatius. - Hold op.
Wiros har førstevalg.
Vælg dit bytte, og lad os vælge vores.
Bevis, at du er en af os.
Nej?
Vil du have hende her?
Nu ved jeg, hvad en konges ord er værd.
Det kan jeg ikke. Jeg svor, at ingen ville gøre dem fortræd.
Det er kun os, du skal være loyal over for.
I beder ikke om loyalitet, men om lydighed.
Jeg tager hende. Jeg har tæmmet vildere dyr end hende.
Wiros!
Lausus tog fejl. Jeg vidste, du ikke ville bøje dig for os.
Forsvind!
Mænd og ulve har ikke mere at sige til hinanden.
Det har konger og slaver heller ikke.
Jeg beklager, Wiros.
Jeg vil bede til guderne om at vise dit folk nåde.
Da jeg var lille, ville jeg gøre alt det, Enitos gjorde.
Klatrede han op på en klippe, ville jeg også op.
Han var mere adræt, men selv hvis jeg faldt, fulgte jeg efter ham.
Enitos var altid så selvsikker.
- Han ville aldrig have tvivlet. - Du gjorde det rigtige.
Hele Rom tror på dig, og det gør jeg også.
Jeg er ikke, som du tror.
Jeg troede, at den byrde, jeg bærer, kun tilhørte mig -
- men du fortjener at høre sandheden.
Sandheden?
Jeg har prøvet at glemme -
- men guderne glemmer ikke de dødeliges synder.
Og hver nat minder de mig om mine.
Jeg løj for dig.
Den aften i Alba løftede jeg sværdet mod min far -
- men da jeg så ham i øjnene...
- Hvad siger du? - Jeg slog ham ikke ihjel.
- Jeg hævnede ikke Enitos. - Jeg tror dig ikke.
Ingen kan tilgive mig.
Hvorfor ville du tale med mig? Er du bange for Titus?
Titus er ung. Det er Iemos også.
Han tror, at han kan ændre det, det ikke går an at ændre.
Måske forstår han det, når vi river Roms mure ned.
Din konge lytter til dig. Kun du kan overbevise ham.
Hvad vil I have i bytte for præstinderne?
Guld, kvæg, korn?
Ved den gamle pagt, der binder Alba til sabinerne -
- vil jeg give jer, hvad I beder om.
Lad mig betale for min søn. Hav barmhjertighed med en mor.
Jeg skal tale med Titus.
I morgen får du dit svar.
Talte du med Silvia?
Min mor er som sin by. Hun er slave af minderne.
- Men er freden stadig mulig? - Det har den aldrig været.
Men bare rolig. Med støtte fra Lausus og de andre skal det nok gå.
De er rejst. Ingen vil hjælpe os.
De ville ydmyge os. Vi har ikke brug for dem.
- Vi er alene, Wiros. - Så vinder vi alene.
Hun er bare en desperat mor, der prøver at redde sin søn.
Nævnte hun mig?
Hvad sagde hun?
Hun bøjer sig for din magt og vil gøre alt for at behage dig.
Og du?
Hvad tænker du?
Hvis du befaler det, kan denne krig stadig undgås.
Det er ikke for sent at vende om.
Hvad sagde hun for at overbevise dig? Jeg så den kvindes øjne.
Hendes ord er giftige. Det var sådan, hun narrede dig.
Jeg vil kun det, du ønsker.
Hvad befaler du?
Deres Nåde, bliv indenfor. Sabinerne nærmer sig portene.
Forsvar Alba.
Du bad ikke om min tilgivelse, og jeg er her ikke for at give dig den.
Du burde hade mig.
Det kan jeg ikke.
Du kan måske glemme fortiden, for du har ikke syndet.
Jeg beder dig ikke glemme -
- men om at se frem mod et nyt liv.
Et liv, hvor der hverken findes Alba eller din far.
Iemos.
Deftri, søster, kriger...
Tag imod mine tårer og denne offergave -
- for at beskytte dig på din rejse langt fra mig.
Far.
- Hjælp mig! - Du kan intet gøre for ham.
Du må redde dig selv.
Hjælp mig!
Hvem er du?
Det er lige meget, hvem jeg er.
Amulius, du er vendt tilbage fra de dødes rige.
- Du er kommet efter mig. - Jeg kom for at hente dig, bror.
Tekster: Neel Rocco Iyuno