ROM, 753 F.V.T.
I dag begynder et nyt århundrede.
Krigstiden er forbi.
Retfærdighedens sol stiger op over os alle. Disse områder tilhørte Velia -
- men navnet Velia vil blegne i folks hjerter -
- sammen med dets konger.
I stedet vil mindet om os to og vores gerninger leve for evigt.
Du og jeg er brødre, Wiros.
Vi er kong Numitors retmæssige arvinger.
Hunulven fandt os i skoven og opfostrede os.
Rumia gjorde os til sine børn.
Sammen har vi modtaget varsler, og vi har valgt dette sted.
Sammen har vi pløjet den fure, hvorfra vores mure vil rejse sig.
Et indhegnet, helligt land -
- som vi alle sværger at forsvare til døden.
Byen er viet til dig, moder Rumia.
Dit hellige land skal aldrig mangle salt eller korn -
- og din by skal være et tilflugtssted -
- for dem, der hverken har rigdom, land eller familie.
Ulvekvinde, du er vores mor og gudinde -
- og derfor skal byen hedde Rom!
- Rom! Rom! - Rom! Rom!
CURES SABINERNES LAND
Vi fandt dem en dags vandring herfra.
De flygtede fra Cures til latinernes nye by.
Rom, byen med de to konger.
Siden Rumias sønner grundlagde den, er de 30 folk blevet splittet.
Kongen af Alba gav den gamle by Velia til de nye konger -
- og mistede derved sine allieredes tillid.
Nu er der ingen, der bestemmer, og Rom vokser fortsat.
Hvornår kan jeg møde kongerne?
Budbringerne har allerede afleveret din invitation. De kommer snart.
Du har ikke vasket dem. De er beskidte.
Fortæl mig, hvad du ved om den nye by.
Gør dem ikke fortræd, Sabos!
Jeg beder om tilgivelse.
Vær ikke bange.
Jeg vil bare have, at du er ærlig. Hvad ville du i Rom?
Man siger, at de, der var slaver, kan være frie der.
Og hvad ved du om deres gudinde?
Jeg ved, at hun beskytter dem, der intet har.
Du behøver ikke længere flygte. Min far, guden Sancus...
...vil sætte dig fri nu.
Vil du ikke være fri? Gå... gå.
Gå med jer.
Gå.
Lad os gøre dem glade.
De vil være fri.
Lad os søge ly for natten. I morgen ankommer vi til Cures.
De siger, at Titus Tatius er guden Sancus' søn.
Og at du aldrig sover.
- Hvem? - Dine soldater.
De er dine soldater.
Guderne sender drømme om natten.
Jeg foretrækker at holde mig vågen.
Hvorfor er du sammen med os?
Siden vi forlod Alba, har du villet træne vores soldater.
Vi så en kraft i dig, som ingen kvinde nogensinde har haft.
Men du har hverken vist tårer eller glæde.
Det, du ser, er det, jeg er.
Der er intet andet.
Hvis du ikke taler om det, der er i dig, vil tankerne forgifte dit blod.
Jeg har mistet min gudinde, min mor...
...min far og min kærlighed.
Jeg er helt tom indvendig.
Jeg har ikke flere tårer at udgyde.
Nu er jeg lavet af jern, som en klinge.
Det er det eneste, der giver mig styrke.
Jern?
Du mener blod, Ilia.
Blod som mit. Som alle andres.
Sancus, himlens gud!
Når skyerne trækker sig sammen, oplyser din stemme mørket.
Vis os vej. Vi vil lytte til din stemme.
Din søn lytter til dig.
Rom er som en ulveunge. Vent ikke på, at den bliver stor.
Bind den til dig med blod, hvis du ikke ønsker, at ungen skal vokse -
- og sætte sine tænder i dine årer.
Det er gudens budskab.
Er du bekymret?
Jeg vidste, det var en stor by, men ikke at den var så stor.
Kong Titus Tatius, søn af guden Sancus og sabinernes herre...
...hilser Roms konger og takker dem for at tage imod invitationen.
Vi takker også kong Titus.
Vi bringer ham byg og vin som et tegn på fred.
Mit navn er Sabos. Jeg har kommandoen over den hellige garde.
I kan efterlade jeres gaver her. Kongen vil modtage dem med glæde.
Lad os stille vognene her og spænde hestene fra.
- Hvad kigger du på? - Der er en, der stirrer på mig.
- Hvem er det? - Han stod der med tildækket ansigt.
Der er ingen med tildækket ansigt.
Vore love forbyder os at invitere fremmede inden for murene -
- men her finder I mad og ly.
Hvornår møder vi kong Titus?
Ved daggry fejrer vi foreningen af vore folk og stadfæster freden.
Han spurgte, hvornår vi kan møde Titus.
Meget snart. Det lover jeg.
Rens dine hænder, fremmede.
Det haster ikke.
Den jord, du betræder, er hellig.
Jeg kan ikke lide deres opførsel. De har for meget honning på læberne.
Honning har aldrig slået nogen ihjel.
Du er for klog til ikke at forstå det.
Siden vi ankom, har de vist os soldater og våben -
- og sagt, at vi bør være bange.
At de er i overtal og stærkere end os.
Er du bange for dem?
Jeg er ikke bange for nogen, og det bør du heller ikke være.
Du er nået hertil ved egen kraft.
Nu kan intet standse os.
Der bliver en dag, hvor alle andre kommer til os med gaver.
Jeg vil ikke have gaver, Wiros.
Jeg elsker dig, Deftri.
Hvad vil du?
Følg mig. Vi skal fejre alliancen.
Før troskabsritualet skal kvinder renses, adskilt fra mændene.
Roms kvinder er ikke anderledes end mændene.
Sådan er vore love.
Hvis du vil hilses velkommen, må du respektere dem.
- Det gælder også dig. - Ilia træner vores soldater.
- Hun skal ikke skilles fra mig. - Her i Cures kæmper kun mænd.
Kom.
- Hvad vil de? - Jeg ved det ikke.
Vi er samlet for at forene vore byer.
Guden Sancus vil lære jer at kende.
Hvis det ikke passer jer, kan I forlade templet og rejse hjem -
- og bryde alle bånd til os.
- Lad os gå. - Vent.
Hvis de prøver at gøre os noget, ved vi, hvordan vi skal forsvare os.
Der vil ikke ske os noget.
Vi har slagtet det fedeste får for jer.
Spis fra min hånd.
Modtag denne venskabsgestus.
De var slaver og ville til Rom uden min tilladelse.
Jeg spurgte hvorfor, og de sagde, de ville være frie.
Jeg ved godt, at det kan virke ondt -
- men det vil aldrig ske igen, for fra i morgen er vores byer forenet.
Vi har accepteret din invitation. Hvad vil du have fra os?
Sid ned.
Det er ikke mig, der vil have noget.
Det er guden Sancus, min far, som talte til mig med sine lyn.
Sabinere og latinere skal leve i fred.
Kong Numitor har altid vist respekt for Cures -
- men det siges, at det latinske forbund ikke findes mere -
- og at jeres by er blevet den mægtigste. Er det sandt?
Vi har viet vores by til Rumia, og snart bliver den, som du siger.
Efter alliancen vil vores folk aldrig mere bekrige hinanden.
Vi respekterer dit folk, og vi forstår styrke.
Hvem af jer er egentlig kongen?
Vi grundlagde Rom sammen. Vi regerer som konger sammen.
Jeg har lært, at der kun kan være én konge.
- Vi er brødre. - Er du Iemos, prins af Alba?
Det var jeg.
Og du var slave. I er ikke rigtige brødre.
Vi var forældreløse.
En hunulv opfostrede os, og siden har vi været lige.
Hvis en mand er født som slave, kan han ikke blive konge.
Du har en konges blod i dine årer. Jeg er søn af en gud.
Hvorfor sidder du her foran mig?
Alt, hvad jeg ejer, har jeg erobret.
Kan du sige det samme?
Nu kommer det bedste.
Det er, hvad jeg tilbyder de konger, der kommer til min by.
Men det er et lille stykke.
Og der er kun ét.
Ved daggry gennemføres ritualet. Kun en af jer kan være med.
Det bliver mig.
De taler om fred, men forventer underkastelse.
Det var forkert af os at sige ja til invitationen.
De behandler os som gæster, men betragter os som fanger.
Deres hær har udslettet alle fjender.
De har stærkere og bedre trænede krigere!
- Men her står vi og tigger om fred! - Så er det nok, Herenneis.
Ingen tigger om noget.
Men I ved også, at vi ikke er klar til at kæmpe mod dem.
Gå ind og hvil dig. Det er meningsløst at holde sig vågen.
Han virker ond, men i virkeligheden er han bange.
Den, der er bange, er farlig, når han har en hær.
- Vi har brug for både fred og tid. - Sig mig, hvor grænsen går.
Er der noget, du ikke ville gøre i bytte for fred og tid?
Nej, for uden fred kan Rom ikke eksistere.
- Får jeg dig til at le? - Du lyder som kong Numitor.
Han træffer også altid beslutninger med tanke på morgendagen.
Ved du, hvem jeg er?
- Hvad så du, Ilia? - Det var bare en drøm.
Jeg havde også en drøm. Dette sted giver os ingen fred.
Hvad vil I?
Du er blevet udvalgt af guden Sancus.
Han ønsker, at du forener de to folk.
- Deftri... - Hun bliver dronning for en dag.
Jeg bliver en god dronning.
Læg dig til at sove igen. Vi vækker dig ved daggry.
Hun kan tage vare på sig selv.
Hvor skal du hen?
Jeg kan ikke sove. Jeg vil ud at gå.
Gud Sancus, tag ejerskab over dine børn.
Berus dem med din storhed!
Fri os fra frygt og håb.
Giv os din tordens styrke!
Er det dig?
Hvad leder du efter?
Her må ingen kvinde komme. Forsvind!
Lad hende være!
Jeg dræber jer alle!
Tilbage!
- Lad os komme væk, Iemos. - Jeg kan heller ikke lide det.
Vi er snart hjemme igen.
Jeg ved ikke, hvad der sker med mig.
- Jeg synes, jeg så... - Hvad så du?
Ilia? Ilia?
Alt er godt.
Se på mig. Det er mig.
Det er mig.
Rumia, ulvenes moder.
Du skal nu være guden Sancus' brud.
Luk øjnene.
Broder, vil du være konge af Rom sammen med mig?
- Jeg vil følge dig overalt. - Titus vil tilbyde fred.
Jeg tror ikke på ham.
Du skal tro på ham. Han er Cures' hersker. Han er magtfuld.
Hvorfor har du hidkaldt mig?
Kom nærmere.
Du accepterede at gennemgå ritualet, men først vil jeg lære dig at kende.
De opfostrede mig.
De var mine mødre og koner.
De vil aldrig forlade mig, ligesom din bror.
Sæt dig her.
- Drik. - Hvad er det?
Det er min fars blod.
At tilbyde dig dette blod er den største fredsgestus.
Vores byer bliver forenet for evigt.
Hvis du respekterer mit folk, behøver du aldrig at frygte noget.
Frygte?
Jeg?
Det er dig, der ikke skal frygte Titus.
Det gør jeg heller ikke.
Sancus, fader, tal med denne mand.
Vis ham sandheden.
I Rom bygger vi et fristed til Sancus, så alle kan leve i fred.
- Hvad var der i kruset? - Gør ikke modstand.
Lad Gud tage sig af dig.
Han giver dig fred, og du vil forstå alt.
Han vil give dig fred, og du vil forstå alt.
Sov, lille ulveslave.
Hvor er Deftri?
De hentede hende i nat. Hun skal udføre ritualet.
Wiros!
Wiros.
- Hvad sker der med dig? - Lad ham passere.
- Hvad har de gjort ved ham? - Jeg ved det ikke.
Det er vores hyldest. Væd vores land med dit blod.
Dræb ham...
...og vi vil forene vore folks blod.
Foren vores folk, Wiros.
- Stop ham. - Han gør det ikke.
- Deftri! - Rør jer ikke!
Hun er vores dronning.
Gud vil belønne os med fred.
Dræb ham.
- Dræb ham. - Nej!
Wiros!
Foren vore folk, Wiros.
Akron, dræb ham.
Romere!
Wiros... bror!
Forsvar kongen!
Dræb dem alle!
Stop!
Jeg dræber hende, hvis du ikke lader os gå!
- I må ikke røre hende! - Jeg dræber hende for øjnene af dig!
Giv mig ordren, og jeg hugger hendes hoved af.
- Nej. - Kom så! Kom så!
Træk jer tilbage! Træk jer tilbage!
Stands!
- Gør, som hun siger. - Herenneis, tag Wiros.
Tarinkri, tag vognen. Af sted!
Stop!
Jeg dræber hende!
Hvis I følger efter os, dræber vi dem!
Gør, som han siger.
Jeg dræber hende!
Stands!
Jeg har brug for de kvinder.
Forstod du, hvad jeg sagde? Jeg vil have dem tilbage nu!
- Bare sig, hvad jeg skal gøre. - Saml hæren.
Romerne skal komme til at fortryde, at de kidnappede sabinerinderne.
I tre generationer har vi ikke krydset grænsen til Latium med våben.
- Vi har en alliance med Alba. - Den respekterer vi.
Vi beder kongen af Alba om tilladelse til at krydse grænsen.
Så ødelægger vi Rom.
Vi skal rive deres mure ned.
Vores grise vil drikke deres kongers blod.
Tekster: Neel Rocco Iyuno