Hvorfor har du ikke et helligt bånd?
Har din far ikke givet dig et?
Jeg har ingen far. Jeg har ikke nogen.
VELIA DE 30 KONGERS LAND
Knæl! Knæl for kong Spurius!
Velias sønner, nu begynder en hellig tid for jer.
Indtil i går var I kun børn.
Når I vender hjem fra skoven, vil I være mænd.
Ukendte ånder lever blandt træerne.
De drikker menneskeblod.
De anføres af ulvekvinden!
I seks måneder skal I leve i skyggerne.
I vil fryse. I vil være sultne. I vil være bange.
I vil forbande den dag, I blev født.
Døden venter på ham, der vender hjem før tid!
Mars er med os!
Det 8. århundrede f. Kr.
Efter årtiers krig danner de 30 stammer syd for Tiberen en alliance.
Hver stamme har sin egen konge -
- men alle anerkender kongen af Alba som deres leder.
Det har ikke regnet i månedsvis.
ALBALONGA DE TREDIVE KONGERS LAND
Kong Ertas af Gabi er på vej.
Hvorfor spilder du vand? Du vaskede dig i går.
Jeg vil ikke lugte ligesom dig.
- Skynd dig nu lidt. - Du sagde, at jeg lugtede.
Og nu siger jeg, du skal skynde dig. Du kan vaske dig i aften.
Du behøver ikke altid at gøre, hvad jeg siger.
Det gør jeg da heller ikke.
- Spis den lort der. - Det kan du selv gøre.
Stol nu på din bror. Hestelort er godt.
Ertas!
Hvem er I?
I er da vel ikke kong Numitors børnebørn?
Jeg har ikke set jer i et år, men det virker som ti.
I er blevet mænd.
I har endda skæg!
Vi har ventet dig siden i går.
Mange konger er her allerede. Capys af Anxur...
Nu får du hele remsen.
Lausus, velkommen!
- Hvad har du der? - En gave til jer.
Den ligner en ræv.
Den kommer fra fjerne lande hinsides havet.
Den er kommet med nogle købmænd fra Cuma. De kalder den Mau.
Numitor er hos vores mor. Han venter dig.
- Det smager af jord. - Det er fra søen. Brøndene er tomme.
Bare rolig. Det hele skal nok gå.
Vort kvæg dør. Vort folk er tørstige.
De 30 konger samles for at bede om et tegn fra guderne.
Der er god grund til at være bange.
Vær hilset, høje konge.
Vær hilset, Ertas.
Jeg har hilsener med fra mit folk.
Det har ikke glemt det gode, du gjorde for os.
Du har altid stået mig nær.
Sådan vil det altid være.
Vær hilset, konge af Gabi.
Du må berolige min bror. Han frygter, guderne har forladt os.
Numitor har altid respekteret de hellige love. Det ved guderne.
I morgen vil guderne tale, og al frygten af i dag vil forsvinde.
Vestalinderne beder. Regnen vender snart tilbage.
Er du der? Ilia, er du der?
Enitos!
Jeg blev nødt til at vente, til min bror var faldet i søvn.
Hver gang jeg kommer herhen, er jeg bange for, at du ikke kommer.
Jeg er bange for, at du har glemt mig.
Det kommer aldrig til at ske.
Jeg har lovet at vente på dig.
16 år er lang tid.
Løfter dør med tiden.
Min kærlighed dør ikke.
Jeg tænker på dig hver dag.
Ilia! Ilia, kom så, vi skal op!
Jeg er nødt til at gå.
Ilia ...
Trefoldige gudinde, frugtbare moder ...
Du har altid været, du er og vil altid være.
Må din ild brænde evigt!
Beskyt vort folk. Lad det regne over disse egne.
Pas på vores konge, og hold de tredive folk forenet.
Moder Vesta, trefoldige gudinde, frugtbare moder!
Du har altid været, du er og vil altid være.
Må din ild brænde evigt!
Beskyt vort folk. Lad det regne over disse egne.
Pas på vor konge.
Når jorden er gold, og himlen brænder -
- og når kongen ikke kan skaffe regn -
- er det tid at lytte til guderne.
Til højre er nord.
Til venstre er syd.
Jupiter, fader! Herre over lyn og regn!
Hvis kong Numitor er årsagen til vore lidelser -
- så send dine bevingede budbringere langt væk fra ham.
Numitor, søn af Proca, konge af Alba og den første af de tredive konger!
Guderne har sendt et klart tegn.
Flokken fløj ... mod syd.
Fader Jupiter vil først velsigne os med regn -
- når du har forladt vores land.
Hvor er de andre? Måske er det bedst at gå tilbage til Velia.
Hvis du gør det, slår de dig ihjel.
Vi har gået i to dage. Det ender med, at skoven hører op.
Denne skov hører aldrig op.
Hvor ved du det fra?
Skoven er lige så stor som himlen. Og har den måske nogen ende?
Nej, vel? Det har skoven heller ikke.
- Tror du på, at skoven er uendelig? - Kan det ikke være lige meget?
Det er her, du skal være i seks måneder.
Fór I vild eller hvad?
Vi skal bruge mere træ til at bygge. Gå ud og find noget.
Hvem er du, at du sådan kommanderer med os?
Kan du ikke se det?
Jeg er jeres konge.
Vi skal etablere en lejr og organisere forsvaret.
Alle har deres opgaver.
Hvis du ikke bryder dig om det, står det dig frit for at gå.
Ingen overlever alene i skoven.
Så gå ud og find noget træ.
Hvis du ikke vil adlyde, må du slås.
Forsvar dig.
Kom an!
Du må ikke slå mig ihjel.
Ned på knæ.
Er der andre, der vil udfordre kongen?
Hvad med dig?
Gå så ud og saml træ. Af sted!
Jeg kan ikke svigte min far. Jeg rejser i eksil med ham.
I bliver her. I er født sammen og skal herske sammen.
I bliver konger over sammenslutningen af de tredive byer.
Får vi dig nogensinde at se igen?
De her tilhørte jeres far. Nu skal I bære dem.
I er højre og venstre. I må aldrig skilles ad. Lov mig det!
Det lover vi.
Iemos, du skal også love det.
Jeg lover det.
Du skal ikke være bange.
Jeres gerninger vil give genlyd og glæde os i vores eksil.
Nu må I være stærke.
Den mest smertefulde opgave er endnu i vente.
Kom så. Vis ikke nogen jeres smerte.
Guderne leger med kongers liv. De ophøjer dem og lader dem så falde.
I skal tage min plads. Kongeriget skal bestå.
I bliver store konger.
De tør ikke.
Jeg ved, I elsker jeres konge, men det har intet at gøre med kærlighed.
Det er gudernes vilje, og I er deres redskab.
Lad os gøre det sammen.
Da jeg var barn, tog Numitor mig med herop.
Jeg spurgte ham, om han var glad for at være kongernes konge.
Han svarede ikke, men bad mig kravle op på den klippe dér.
Hvorfor det?
Giv mig din hånd.
Luk øjnene ...
... og lyt nu til dit blod.
Det strømmer hurtigere. Kan du høre det?
Ja.
Sådan føles det at være konge, sagde Numitor.
Du behøver måske aldrig at springe, men du må altid være parat til det.
At vente ... At vente er det vanskeligste.
Vi finder ikke noget vand. Bækken er tørret ud.
Hvor skal vi hen, Taurus?
Vær forsigtig.
- Han aner ikke, hvor han går hen. - Ti stille og gå.
Det er Rumias værk.
Ti stille.
Hvorfor? Er det da ikke sandt?
- Kan en mand måske gøre dette? - Vær ikke bange.
Vi går tilbage til lejren. Der sker os intet.
Ilia, hvad sker der med dig?
Hvorfor vil de se mig alene?
Vestalinderne befaler kun. De forklarer ikke.
- Velkommen, Enitos. - Jeg er ikke konge endnu.
Jeg har ikke lov at gå ind i templet.
Hvis der overhovedet skal være en konge, så vær stille.
Modsæt dig ikke mine ordrer. Følg mig.
Knæl.
Du må ikke fortælle nogen om det, du hører i dette hellige tempel.
Jeg forstår ikke.
Vesta, den frugtbare gudinde -
- har vist en af sine tjenerinder et syn.
Byen græder.
Kvinder og mænd græder.
- Kongerne græder. - Ilia!
Hvad ser du? Fortæl mig det!
En himmel rød som blod.
Blomster, våben ...
... og din brændende krop.
Blod, der flyder fra sår. Solen slukkes. Slangen fortærer ørnen.
Jeg har set dig død, Enitos.
Bror har dræbt bror, og hans hænder er besudlet af blod.
Det er umuligt. Min bror elsker mig. Hvorfor skulle han dræbe mig?
Gudinden har talt. Rejs dig op.
Hvorfor fortæller du mig det?
- Hvad vil I have, jeg skal gøre? - Vi vil ikke have noget.
Vi viderebringer blot gudindens ord til de dødelige.
Moder Vesta, trefoldige gudinde ...
... frugtbare moder ...
Du har altid været, du er og vil altid være.
Må din ild brænde evigt!
Moder Vesta, trefoldige gudinde ...
... frugtbare moder ...
Hvad laver du?
Sov bare videre. Der venter os hårde dage.
Forbundet består af tredive folk, Amulius.
Deres land og deres undersåtter.
Det kan man ikke lægge i hænderne på to børn.
De er min brors arvinger. Sådan er loven.
Du respekterer loven, men på bekostning af forbundet.
Jeg er træt. Hvis du har noget at sige, så sige det lige ud.
Jeg deltager ikke i akklamationen af Enitos og Iemos.
Og jeg er ikke den eneste.
Capys, Sicanus, Mezentius ...
Alle forbundets stærkeste konger er med mig.
Det er en trussel.
Slet ikke. Det er blot et ønske.
Skulle der ske drengene noget, er kongeriget dit ifølge loven.
Jeg har lovet Numitor at beskytte dem, som var de mine egne sønner!
Jeg vil bede med dem ved deres faders grav. Hvad der siden sker ...
... er op til guderne.
Tilgiv mig.
Jeg har vist fortalt mig.
Hvor er det? Hvor er mit bånd?
Er der nogen, der har set mit bånd?
- Det er her. - Var du ude på at stjæle det?
- Du prøvede at stjæle det! - Jeg fandt det på jorden!
I to!
Hvad hedder du? Jeg kender dig ikke. Op
Wiros.
Wiros? Hvad er det for et navn?
Det er mit navn.
Ilden holder dyrene væk. Lad den ikke gå ud.
Cnaeus, vil ilden også holde hende borte?
Ulvekvinden.
Rumia.
- Er du bange for Rumia? - Nej ...
Den eneste du behøver at være bange for, er mig.
Hold ilden ved lige!
Hvem der?
Hvem der?!
Det er min tur til at holde vagt.
Der er ikke kommet regn.
Gudernes vilje er endnu ikke sket.
I er alene. Jeres far er død. Numitor og jeres mor er langt borte.
Men I har heldigvis hinanden.
Jeg kender den kærlighed, der findes mellem brødre.
Hvad med hadet?
Tror du, at to brødre kan hade hinanden?
Jeg var den stærkeste kriger i Alba.
Den mest respekterede, den mest gudfrygtige.
Jeg gav min datter til gudinden Vesta.
Men Numitor var den ældste, og derfor blev han konge.
Jeg omfavnede ham og ønskede ham held og lykke, men samtidig ...
Ja, jeg hadede ham.
Har du nogensinde ønsket ham død?
Ved du, hvad en konge er?
En konge er en leder.
Han er stærkere og klogere end alle andre.
En konge er meget mere end det. Han har guddommelig magt.
Han har folkets liv i sine hænder.
Kun guderne kan befale over en konges liv og død.
Og jeg er blot et menneske.
Regnen skal nok komme.
Vores by er hellig. Guderne svigter os ikke.
Ud med dig!
Ud! Jeg vil ikke snakke med dig.
Det er mig, der skal tale med dig.
Send dem væk.
Har du brug for to for at holde tankerne væk fra det, Spurius sagde?
Det er ikke Spurius' ord, der plager mig.
Det er mit eget blod, der både vil og ikke vil.
Du ved, hvad der er det rette at gøre.
Numitor er i eksil, men himlen brænder stadig væk.
Både guder og mennesker forventer en rigtig konge.
Kun han, der kender livet bedre end andre, kan være konge.
Du har allerede gjort, hvad de drenge burde have gjort.
Du tog den brændende maske og blindede din bror.
Tag den magt, der med rette er din.
Er du der?
Ilia ...
Jeg har besluttet mig. Jeg rejser ved daggry.
Jeg siger ikke farvel til nogen.
Men du skal ikke græde.
Jeg kommer og henter dig, når din tid som præstinde er forbi.
Nej, Enitos, du må aldrig vende tilbage.
Jeg kan ikke leve uden håbet om at se dig igen.
Hvis du kommer tilbage, vil skæbnen indhente dig.
Man kan ikke undslippe gudernes vilje for evigt.
Vil det sige, at jeg aldrig får dig at se igen?
Jeg kommer og finder dig, når jeg har fri.
Glem mig ikke, og dø ikke.
Jeg glemmer dig aldrig.
Og hold dig væk fra din bror.
Ræk mig din hånd.
Hvor skal du hen?
- Jeg spurgte dig om noget. - Der kan kun være én konge.
Jeg forstår ikke.
Du bliver den konge.
Enitos, vend dig om og se mig i øjnene!
Jeg er nødt til at rejse. Stol på mig.
Jeg kan ikke stole på en, jeg ikke forstår.
Vi har lovet vores mor at holde sammen.
Hun ved ikke, hvad guderne har beredt os!
Men det gør du?
Jeg er nødt til at rejse.
Vi er ikke to.
Vi er højre og venstre. To halvdele af den samme mand.
Tilgiv mig.
Stol på mig. Du bliver konge!
Hvis du rejser, har Alba ingen konge.
Hvad gør du?
Nej, nej!
Jeg er ikke bange for, hvad der venter os.
Jeg er ikke bange.
Du har ret.
Det må jeg heller ikke være.
Før kroningen går vi sammen hen til vores faders grav -
- og beder ham om styrke.
- Giv mig det tilbage! - Hvad?
Mit bånd! Din beskidte hund! Du har stjålet det.
Så er det nok! Det er nok, I to!
Vi går hen til Cnaeus.
- Jeg har ikke gjort noget. - Vi får se.
Hvad sker der?
- De sloges. - Wiros stjal mit bånd.
Du er gal! Jeg har ikke stjålet noget.
Slip dem.
- Jeg har ikke stjålet noget bånd. - Jo, du har!
Kan du bevise det, Picus?
Han har det vel på. Han havde ikke noget, så han stjal mit.
Undersøg ham.
Gør, som han siger.
Tjek hans leje.
Umuligt! Han må have skjult det!
Jeg havde det hos mig. Vi passede ilden, og så faldt jeg lidt hen.
Hold mund!
Wiros, se på mig.
Har du gjort det, du bliver anklaget for?
Jeg har intet stjålet.
For hvis du har -
- så du er en tyv, og tyve skal dø.
Men hvis du ikke har -
- er det Picus, der må dø for sine grundløse anklager.
Nej! Sig det til ham! Sig, at du stjal mit bånd!
Jeg har ikke stjålet noget.
Sig nu bare sandheden!
Undersøg ham igen!
Nå?
Der er ingenting.
- Hold ham fast. - Nej ... nej!
Ilden, Picus.
Du skulle jo bare passe ilden.
Du skal sidde fem dage i bur.
Nej!
Hvis I giver ham mad, får I med mig at bestille.
Jamen, hvorfor?
Jeg blev uretfærdigt anklaget. Hvorfor?
Tror du, min bror og jeg bliver gode konger?
Om en konge var god eller dårlig, vides først efter hans død.
Guderne har givet jer en svær opgave. Kun dem står I til ansvar over for.
Løb!
Dræb dem!
Enitos!
Fang ham!
Hvad har I gjort?
Hvad?
Hvordan kunne han slippe væk?
Han var meget hurtig. Undskyld, herre.
Lad os redde kongeriget.
Hvis han ikke er død, skal han findes og dræbes.
Alba er reddet.
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com