Amulius!
Jag är här!
Amulius!
Jag har med mig män som är redo för strid...
...och vreden hos en gudinna som redan befriat mig från döden en gång!
Orsaka inte mer meningslös blodspillan, Amulius!
Lämna över staden till mig, så svär jag vid alla gudar att inte hämnas!
Du får ytterligare ett dygn på dig.
I morgon, vid solens första strålar, kommer vi in och dödar er alla.
Många av dem var mina vänner.
Jag minns ännu deras namn.
När du ger ordern är männen redo.
Varsko kungarna.
I morgon i gryningen dödar vi dem allihop.
Jag har sett dig. Tala.
Herre... Du kan ännu hejda denna slakt.
Jag ber dig, i gudarnas namn.
Gudarna?
Har de äntligen talat till dig?
De tiger fortfarande, inte sant?
Men det bryr jag mig inte om längre.
I morgon ska vi låta våra vapen tala.
Ut härifrån.
Numitor är din bror.
Om du slåss mot honom kommer Alba att gå under.
Är det gudarna som säger så... eller du?
Jag säger det.
Vill du bli kung?
Kom.
Sätt dig.
Vill du överlämna staden till en brödramördare?
-Vill du det? -Nej.
Vad vill du, då?
Tror du att Iemos är oskyldig?
Faktum är att han är det.
Iemos är oskyldig.
Om gudarna tiger tjänar du inte längre nåt syfte.
Varginnan...
...väntade hela sitt liv på denna stund.
På vår stad...
...Ruma.
-Och nu är vi ensamma. -Hon är här.
När allt verkade hopplöst...
...kallade Iemos på henne, och hon räddade honom.
Nu lever hon i hans hjärta.
När vi har intagit staden ska han bygga ett tempel åt henne.
Iemos!
Göm dig inte bakom Rumias barn!
Detta är inte deras strid!
Jag älskade din bror, den blivande kungen...
...och du mördade honom!
Du har skymfat gudarna!
Du är en styggelse för denna stad!
Gå inte dit.
Säg åt din far att komma hit! Jag ska slåss mot honom!
Är du rädd för en kvinna, Iemos?
Känner du inte skam inför dina män?
Låt inte soldaterna ingripa. Vad som än händer.
Jag dödade inte min bror.
Skicka iväg dem. Detta är mellan oss två.
De kommer inte att ingripa.
Jag svär vid alla gudar.
Sluta, Ilia. Sluta!
Du måste döda mig!
För jag kommer att jaga dig så länge jag lever.
Jag dödade inte min bror och jag tänker inte döda dig!
Om du vill ha hämnd är det inte mig du söker.
Det var din far.
Han dödade honom framför mina ögon.
Enitos beundrade dig alltid.
Han sa att du var den förste som gav honom ett svärd-
-och lärde honom att använda det.
Jag älskade honom också.
Så som jag skulle ha älskat en son.
Du har aldrig sagt vilka hans sista ord var.
Fanns jag i hans tankar när han dog?
Du är sårad. Du blöder.
Svara på frågan.
Vad vill du veta, Ilia?
Iemos dödade honom i förräderi. Han hann inte yttra några ord.
Du kan inte ljuga mer.
Du skäms inför gudarna.
Jag bryr mig inte om gudarna längre.
Jag skäms bara inför dig.
Det är för sent för skam.
Inför mig ska du bara känna fruktan.
Den som känner fruktan, han slåss.
Men jag tänker inte slåss mot min dotter.
Varför gjorde du så här mot mig?
Jag dödade Enitos för att rädda riket, men i stället förstör jag det.
Döda mig.
Det är rättvist att du får göra det.
Fall på knä!
Du vanhelgar ordet "rättvisa" när du tar det i din mun.
Öppna porten.
Öppna porten!
Jag befaller er!
Öppna porten!
Staden är din.
Iemos...
Du ska bli kung.
Jag överlämnar dina undersåtar i din nåd...
...liksom mitt eget liv.
Detta är en mördares blod.
En förrädares.
Det är min fars blod!
Amulius eftertraktade tronen, så han dödade Enitos.
Han eftertraktade tronen, så han anklagade Iemos!
Han erkände det själv.
Och detta...
...är svärdet som dödade honom!
Hans kropp brinner ännu.
I dag har den här kvinnan räddat oss alla.
Begrav er vrede.
Hädanefter ska fred råda i Alba.
Vi får inte träda in i en stad där andra gudar härskar.
Iemos ska bli kung.
Silvia och Numitor har lovat det.
-Staden kommer även att bli vår. -Ja.
Men innan vår gudinna är där kommer vi inte att gå in.
Länge leve kungen! Länge leve kungen!
Säg åt tjänarinnorna att påbörja reningsriterna för detta hus.
Och att avlägsna min brors kropp.
Avlägsna ondskan från denna plats för evigt.
Räcker det med rena kläder för att skrämma dig?
Jag har er att tacka för allt.
Ni stannade vid min sida.
Och nu vill jag blicka fram emot Albas framtid med er två.
Jag vill att Alba ska få en ny början.
Träd fram, Ilia.
Hon bad att få tala med dig.
Är du beredd att lyssna på henne?
Jag...
...dödade din far.
Jag var övertygad om att han var skyldig.
Jag såg honom i ögonen när jag dödade honom.
Jag kände inget medlidande.
Jag kände inte till sanningen.
Gabis kung... I dag vill jag be dig om förlåtelse.
Lausus...
Här, nu...
...är vi alla faderlösa.
Våra fäder finns inte mer.
Vår tid är kommen.
De som dödar för att de har blivit lurade...
...förtjänar inte mitt hat.
Länge leve de trettio. Dagens seger är er seger.
Endast kungar får träda in här.
Utan Ilia skulle många här vara döda.
Och han? Han är inte en av de trettio.
Varför vill du avlägsna Wiros från denna plats?
Rumia är ett odjur som förtär och dödar.
Om du släpper in henne i staden för hon med sig ödeläggelse och död.
Okända gudar inger rädsla. Jag vet det.
Men se på mig. Gudinnan du hatar är densamma som räddade mig.
Gudarna vill att vi ska leva i fred, och för freden...
För fredens skull ber jag er att välkomna Wiros i detta sällskap.
Rumias barn slogs vid vår sida.
Numitor har lovat dem en rättvis belöning, och det löftet ska hedras.
Vi vet inget om detta löfte.
Det här löftet kommer inte att kosta dig nåt, Capys.
I morgon ska vi tacka våra gamla gudar.
Vi ska offra en tjur till Jupiter.
Sen ska vi viga den här staden åt gudinnan Rumia...
...så att hennes barn kan träda in och känna sig välkomna.
Jag tycker inte om att vinna utan strid.
Nu är det bara latinare där inne.
Wiros är en av oss.
Han kommer att vinna deras respekt.
Vi får se.
Till dess litar jag inte på dem.
Vad händer? Ämnar de inte ge oss vår stad?
-De ska ge oss allt. -När?
De har sina seder och har svårt att förlika sig med det.
-Om vi har tålamod och väntar... -Jag vill inte vänta!
Likväl ska du vänta.
I morgon viger Iemos staden åt gudinnan. Han sa det inför alla.
-Snart får vi vår belöning. -Ja, det är klart.
Du är likadan som han.
Du kanske har vårt blod, men du växte upp bland latinarna.
-Ge mig ditt svärd, Herennèis. -När de ger mig min stad.
Ge mig ditt svärd, sa jag.
Du är min kung, och Rumia är min gudinna.
Jag hoppas att du inte ska behöva ge mig det tillbaka.
Vad är det?
Har de trettio kommit för att invända mot mina avsikter?
Du kommer inte att vilja höra det jag ska säga.
De har inte ens modet att komma hit själva.
De är skyldiga att lyda dig, men du måste visa dem respekt.
Det är det vår allians är grundad på.
Ja, er allians är grundad på det.
Men nu har ett annat folk anslutit sig till oss.
Med en annan gudinna, som vi alla har lärt oss att hata.
Hon dväljs i mörkret och bringar förstörelse.
Hennes plats är skogen och hennes tid är natten.
Hon gav mig föda.
Hon gav mig nytt liv och visade mig vem jag är.
Du är min son.
Jag lever tack vare Rumia.
Hon talade till mig.
Hennes folk slogs för mig.
Jag kan försöka föreställa mig vad du upplevde med dem-
-men de trettio kommer aldrig att förstå.
Om du viger Alba åt Rumia kommer de att lösa upp förbundet.
Du kommer att få se blod flöda-
-män dödas, kvinnor förslavas...
Har de hotat med krig?
Tala med Wiros och nå en uppgörelse.
Annars kommer de trettio att tvinga bort honom.
Wiros är min bror.
-Jag kan inte förråda honom. -Jag bad dig inte att förråda honom.
Men din brors namn var Enitos, kom ihåg det.
Vi ska bygga det av virke från de högsta träden.
Alla kommer att se det när de kommer in i staden.
Och de kommer att säga: "Där lever skogens härskarinna."
De kommer väl att låta oss göra det?
-Litar du inte på Iemos? -Jag litar bara på mina blodsbröder.
Så lita på mig.
Ingen kommer att våga ta ifrån oss det vi har blivit lovade.
Även du söker efter hans röst.
Enitos röst är borta.
Han lever i våra minnen.
Jag har ingenting kvar.
Ingen familj, ingen kärlek...
...ingen röst att lyssna till.
Du hjälper mig att inte förlora minnena.
Du hjälper mig att minnas honom. Det ger mig styrka.
Detsamma händer mig.
Men jag vill inte minnas.
Det ligger bakom oss.
Allt som har hänt oss vållar mig bara smärta.
Jag vill glömma.
Du insåg vad som var rätt och gjorde det.
Du var inte rädd för att spilla din fars blod.
Jag önskar att jag hade din styrka.
-Avundas mig inte. -Du räddade den här staden.
Du skipade rättvisa.
Rättvisa kommer aldrig att råda i Alba, Iemos.
Nöj dig med att ha skapat fred.
Det är huvudsaken.
Olja...
...olja och mer olja.
När man häller ihop den kan man inte längre skilja delarna från varandra.
Det är oljans beskaffenhet.
Men när man häller i vinäger...
Ser du?
De blandar sig inte.
Inte ens de största kungarna kan föra samman dem.
Mycket har verkat omöjligt tills nån har lyckats åstadkomma det.
Du talar som Iemos, som om världen inte fanns.
Du kallade inte hit mig för att tala om olja och vinäger.
Iemos älskar dig som en bror.
Han kan aldrig förmå sig att säga det här till dig.
Vi är oljan och ni är vinägern.
De trettio tillåter inte att Alba vigs åt er gudinna.
Vad försöker du säga?
Om Iemos och hans vänskap och viktiga för dig...
...ge dig då av med ditt folk.
Ni gav mitt folk ett löfte.
Har du glömt det?
-Du vet att du är som en son för mig. -Jag behöver inte dessa ord, Silvia.
Jag är ingens son. Och jag har lärt mig att löften inte är nåt värda.
Ska du göra det jag ber dig om?
Vad får jag i gengäld?
Du får stanna här i staden.
Du får leda armén.
Och mitt folk?
Om de återvänder till skogen ingår vi en evig pakt med dem-
-och respekterar deras gränser för all framtid.
Gudarna har gett dig makten att undvika ett krig.
Det är den största makten. Använd den väl!
De trettio hotar med krig, din mor vädjar till mig att ge mig av-
-och du säger ingenting till mig!
-Jag behövde tänka. -Nåväl.
Vad tänker du, då?
Svara!
Rumia är min moder.
Jag var död och hon gav mig nytt liv.
Men även Silvia är min moder.
Jag vill inte ha ett nytt krig.
Vi kommer aldrig att ge oss av.
Jag har ingen mor.
Jag var en slav när jag mötte dig.
Jag erövrade allt detta på egen hand.
Om du vill ta det ifrån mig måste du döda mig.
Jag vill inte ta ifrån dig nåt, Wiros.
Tänker du viga staden åt vår gudinna?
Jag vill nå en uppgörelse.
Ingen uppgörelse.
Antingen är du med mig... eller emot mig.
Vi får vänta oss det värsta.
Ni gjorde rätt i att inte lita på dem.
-De tänker försöka jaga iväg oss. -Vem har sagt det?
Alla vet om det, utom vi.
Står Iemos också bakom detta?
Varför svarar du inte?
Står Iemos på deras sida?
Om han står på deras sida...
...måste vi slåss även mot honom.
Beväpna alla.
Om de inte ger oss det vi vill ha...
...ska mer blod flyta.
Länge leve kungen! Länge leve kungen!
Länge leve kungen! Länge leve kungen! Länge leve kungen!
-Lägg ner era vapen. -Varför?
Är inte ni beväpnade?
Vi lyder bara vår kungs ord.
I dag står jag här...
Varför står jag här?
Vet ni varför?
Mina bröder...Rumias barn...
...vill ta till vapen för att få mig att viga staden åt deras gudinna.
Och mina andra bröder...
...min mor och min morfar...
...är beredda att ta till vapen för att stoppa mig.
Det förefaller som om gudarna vill ha mer blodspillan.
Och började inte allt med dem?
Fader Jupiter tog ifrån oss regnet.
Varför gjorde han det?
Har ni nånsin undrat det?
Detta var skälet till att Numitor tvingades i exil.
Endast på det viset kunde ödet uppfyllas.
Amulius var tvungen att döda Enitos...
...och jag var tvungen att fly.
Jag var tvungen att mista en bror som var lik mig...
...för att finna en ny, som var olik mig.
Jag var tvungen att möta vargarnas härskarinna-
-som ni alla fruktar och ser som blodtörstig.
Och ni var tvungna att visa mig...
...med era vapen...
...att Alba inte är min stad.
Det är så.
Först nu blir gudarnas vilja tydlig.
Det är inte i Alba jag ska härska, utan i ett annat rike.
Ett som är begjutet med varginnans och hennes bröders blod.
Ett rike som nu står utan kung.
En stad vars namn nu är Velia.
Det är din stad, Wiros.
Och vi är bröder. Vi ska härska tillsammans.
Och vår stad ska rymma alla som har lidit och felat-
-och som vill ha fred utan att ge upp rättvisan.
Kom, broder. Se inte på mig så där.
Om du antar erbjudandet ger vi oss av redan i dag.
Det är min uppgörelse.
Denne man är min broder!
Han kommer aldrig att svika mig, och jag aldrig honom.
Vår stad ska välkomna alla gudar-
-men ta sitt namn från vargarnas härskarinna.
Detta nya namn ska ersätta det gamla och var känt av alla jordens folk.
Vår stad, om ni vill det...
...ska heta Ruma.
CURES, SABINERNAS LAND
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com