Amulius!
Her er jeg!
Amulius!
Jeg har 500 kampklare menn med meg!
Og vreden til en gudinne som har reddet meg fra døden en gang før!
Ikke spill mer uskyldig blod, Amulius!
Overgi byen til meg-
-så sverger jeg ved alle guder at jeg oppgir hevnen!
Du får en dag og en natt til!
I morgen, når solen står opp, kommer vi og dreper dere alle!
Mange av dem var vennene mine.
Jeg husker fortsatt navnene deres.
Vi avventer din befaling. Mennene er klare.
Informer kongene.
I morgen ved daggry dreper vi dem alle.
Jeg ser deg. Snakk.
Min herre, du kan fortsatt forhindre denne massakren.
Jeg ber deg, i gudenes navn.
Gudene? Har de endelig talt?
De er altså fortsatt tause.
Jeg er likeglad. I morgen vil våpnene tale.
Gå nå.
Numitor er din bror.
Hvis du kjemper mot ham, bringer du ulykke over Alba.
Er det noe gudene sier, eller er det deg?
Det er mine ord.
Vil du være konge?
Kom...
Sitt.
Sett deg.
Vil du overgi byen til en brodermorder?
-Er det det du vil? -Nei.
Hva vil du da?
Tror du at Yemos er uskyldig?
Det er han faktisk.
Yemos er uskyldig.
Hvis gudene likevel er tause, har jeg ikke bruk for deg mer.
Dette er øyeblikket ulvekvinnen ventet på hele livet sitt.
Vår by... Ruma...
-Men nå er vi alene. -Hun er hos oss.
Da alt så ut til å være over-
-påkalte Yemos henne, og hun reddet ham.
Nå er hun i hans hjerte.
Og når vi har erobret Alba, bygger han henne et tempel.
Yemos! Slutt å skjule deg bak Ruminas barn!
Dette er ikke deres kamp!
Jeg elsket broren din! Jeg elsket den fremtidige kongen!
Og du drepte ham!
Du har krenket gudenes vilje. Du er en vederstyggelighet!
Ikke gå dit.
Hent faren din! La meg kjempe mot ham!
Er du redd for en kvinne?
Skammer du deg ikke overfor mennene dine?
Soldatene rører seg ikke, hva som enn skjer.
Jeg drepte ikke broren min.
Send dem vekk. Så er det bare deg og meg.
De gjør ingenting. Jeg sverger ved alle guder.
Stopp, Ilia! Stopp!
Drep meg!
For jeg vil jage deg til mitt siste åndedrag.
Jeg drepte ikke broren min, og jeg vil ikke drepe deg.
Hvis du vil ha hevn, må du lete et annet sted.
Det var faren din.
Han drepte ham foran øynene mine.
Enitos beundret deg.
Han sa at du ga ham hans første sverd og lærte ham å bruke det.
Jeg elsket ham også.
Han var som en sønn for meg.
Du har aldri fortalt meg hans siste ord.
Tenkte han på meg før han døde?
-Du er såret. Du blør. -Svar meg.
Hva er det du vil vite, Ilia? Den forræderske Yemos stakk ham ned.
Han rakk ikke å si noe.
Du kan ikke lyve lenger.
Du skammer deg overfor gudene.
Jeg er likeglad med gudene.
Det er bare deg jeg skammer meg overfor.
Det er for sent for den slags.
Overfor meg bør du nå bare føle frykt.
Den som frykter, kjemper.
Jeg vil ikke kjempe mot min egen datter.
Hvorfor, far? Hvorfor gjorde du det mot meg?
Jeg drepte Enitos for å redde kongeriket-
-men jeg er i ferd med å legge det øde.
Drep meg.
Det er bare rett at det blir deg som gjør det.
Knel!
Ordet "rett" er helligbrøde på dine lepper.
Åpne porten.
Åpne porten!
Jeg har gitt dere en ordre!
Åpne porten!
Byen er din. Yemos...
...du blir konge.
Undersåttene dine...
...er underlagt din nåde.
Det samme er jeg.
Dette er en morders blod.
En forræders blod. Jeg har min fars blod på mine hender!
Amulius ville være konge og drepte Enitos.
For å bli konge anklaget han en uskyldig, Yemos!
Det har han innrømmet selv.
Og her er sverdet jeg drepte ham med!
Liket hans brenner fortsatt.
Denne kvinnen har reddet oss alle.
Begrave vreden deres.
Fra i dag er Alba et fredens rike.
Lenge leve kongen!
Vi bør ikke gå inn i en by som er helliget andre guder.
Yemos blir konge. Og Silvia og Numitor lovet-
-at byen også blir vår.
Bra. Men inntil vår gudinne har kommet inn dit-
-setter vi ikke våre bein der.
Kongen lenge leve!
Si til slavinnene at de må begynne renseritualene-
-og fjerne liket av min bror.
Fjern ondskapen for alltid.
Blir du redd ved synet av rent tøy?
Jeg skylder dere alt.
Dere ble ved min side.
Sammen med dere vil jeg diskutere hva som skal skje her.
Alba skal forandres.
Kom inn, Ilia.
Hun ba om å få snakke med deg.
Er du villig til å lytte til henne?
Jeg...
...drepte din far.
Jeg var overbevist om hans skyld.
Jeg drepte ham mens jeg så ham i øynene.
Jeg følte ingen medlidenhet.
Jeg kjente ikke sannheten.
Konge av Gabii, jeg har kommet for å be om din tilgivelse.
Lausus...
Alle her...
...er foreldreløse.
Fedrene våre er ikke her lenger. Vår tid har kommet.
De som drepte fordi de ble bedratt...
...fortjener ikke mitt nag.
Vær hilset, De 30. Seieren i dag tilhører oss alle.
Bare konger får være i denne salen.
Mange av oss hadde dødd om ikke for Ilia.
Hva med ham? Han er ikke en av De 30.
Hvorfor vil du kaste ut Wiros?
Rumina er et uhyre som fortærer og dreper.
Hvis hun kommer inn i byen, fører hun med seg død og ødeleggelse.
Ukjente guder er skremmende, det vet jeg.
Men se på meg.
Gudinnen du hater, var nettopp den som reddet meg.
Gudene ønsker at vi lever i fred og for freden.
Og for fredens skyld-
-ber jeg dere ønske Wiros velkommen i denne forsamlingen.
Ruminas barn kjempet på vår side.
Numitor lovet dem en belønning, og det løftet skal holdes.
Vi kjenner ikke til noe løfte.
Det vil ikke koste dere noe, Capys.
I morgen takker vi våre gamle guder.
Vi ofrer en okse til Jupiter.
Og så helliger vi byen til Rumina.
Så kan barna hennes føle seg hjemme her.
Jeg liker ikke at vi vant uten å kjempe.
Det er bare latinere der inne.
Wiros er en av oss. Han kan å sette seg i respekt.
Vi får se. Men jeg stoler ikke på dem.
Hva skjer? Får vi ikke jorden vår?
-Rolig, vi får den. -Når da?
Latinerne er tradisjonelle. Det er vanskelig for dem å akseptere.
-Vi må være tålmodige og vente. -Jeg vil ikke vente!
Men det vil du gjøre.
I morgen blir byen helliget til Rumina.
Det sa Yemos foran alle kongene. Vi får snart belønningen vår.
Ja, så klart. Du er akkurat som ham.
Du er kanskje av vårt blod, men du er oppdratt hos latinerne.
-Gi meg sverdet ditt. -Det får du når jeg får jorden min.
Gi meg sverdet ditt, sa jeg.
Du er min konge.
Rumina er min gudinne.
Jeg håper aldri at jeg får bruk for det sverdet igjen.
Hva er galt?
Har De 30 klaget over intensjonene mine?
Du blir ikke glad når du hører hva jeg har å si.
De tør ikke engang å si hva de tenker til meg.
De skylder deg lydighet, men til gjengjeld må du respektere dem.
Det er selve fundamentet til alliansen.
Ja, sånn var det for deres allianse.
Men nå har et annet folk sluttet seg til oss. Og en annen gud.
En gudinne vi alle er oppdratt til å hate.
Hun lever i mørket og bringer ødeleggelse.
Hennes sted er skogen, hennes tid er natten.
Hun ga meg mat. Hun ga meg et nytt liv.
-Hun lærte meg hvem jeg er. -Du er min sønn.
Jeg lever takket være Rumina. Hun snakket til meg.
Folket hennes kjempet for meg.
Jeg kan forestille meg hvordan det var for deg sammen med dem.
Men De 30 konger vil aldri forstå det.
Hvis du helliger Alba til Rumina, ødelegges alliansen.
Det vil flyte blod. Menn vil bli drept og kvinner gjort til slaver...
Har de truet med krig?
Snakk med Wiros. Finn en løsning. Ellers vil De 30 tvinge ham bort.
Wiros er min bror.
-Jeg kan ikke forråde ham. -Det ber jeg deg heller ikke om.
Men din brors navn var Enitos. Aldri glem det.
Vi bygger det med stammer fra de høyeste trærne.
Så alle kan se det når de går inn i byen.
De vil si: "Der bor skogens gudinne."
Det får vi vel lov til?
-Stoler du ikke på Yemos? -Jeg stoler bare på mitt eget blod.
Stol på meg, da. Ingen vil våge å ta fra oss det vi er lovet.
Du søker også hans stemme.
Enitos' stemme er ikke her lenger.
Han lever i minnene våre.
Jeg har ikke noe igjen. Hverken familie eller kjærlighet.
Og ingen stemme å lytte til.
Hjelp meg med å ikke glemme.
Hjelp meg med å huske ham.
Det vil gi meg styrke.
Jeg vet hva du mener. Men jeg ønsker ikke å huske.
Det tilhører fortiden.
Alt det som har skjedd oss, er ikke annet enn smerte.
Jeg ønsker å glemme.
Du gjorde det som var nødvendig.
Du var ikke redd for å utgyte din fars blod.
Jeg skulle ønske at jeg hadde din styrke.
-Ikke vær misunnelig på meg. -Du reddet byen.
Du brakte rettferdighet.
Det blir aldri rettferdighet i Alba, Yemos.
Vær tilfreds med å ha brakt freden hit. Det er det viktigste.
Olje. Mer og mer olje.
Heller man den sammen, kan man ikke lenger skille den.
Sånn er dens natur.
Men når man tilsetter eddik...
Ser du?
De frastøter hverandre.
Selv ikke den største kongen kan holde dem sammen.
Mange ting virker umulige... til det endelig lykkes for noen.
Du snakker som Yemos. Som om den virkelige verden ikke fantes.
Du har ikke tilkalt meg for å snakke om olje og eddik.
Yemos elsker deg som en bror.
Han vil aldri være i stand til å si det jeg nå forteller deg.
Vi er oljen, Wiros. Og dere er eddiken.
De 30 konger vil ikke tillate at Alba helliges til deres gudinne.
Hva er det du prøver å si?
Hvis du verdsetter vennskapet deres, fører du folket ditt vekk herfra.
Dere ga oss et løfte.
Har du glemt det?
-Du er som en sønn for meg... -Ordene dine sier meg ingenting.
Jeg er ikke noens barn. Og jeg har lært at løfter ikke er verdt noe.
Vil du gjøre det jeg ber om?
Hva får jeg til gjengjeld?
Du kan bo her i byen.
-Du blir kongelig rådgiver. -Og hva med folket mitt?
Hvis de vender tilbake til skogen, inngår vi en evig pakt med dem.
Vi vil for alltid respektere grensene deres.
Gudene har gitt deg makt til å avverge en krig.
Det gis ingen større makt. Bruk den godt!
De 30 truer med krig. Din mor ber meg reise, og du forteller meg ingenting!
Jeg trengte å tenke.
Greit. Og hva har du kommet frem til?
Nå?!
Rumina er min mor. Jeg var død, og hun ga meg nytt liv.
Men Silvia er også min mor.
Og jeg ønsker ikke en ny krig.
Vi drar ikke.
Jeg har aldri hatt en mor. Da jeg møtte deg, var jeg en slave.
Jeg har erobret alt dette helt alene.
Du må drepe meg hvis du vil ta det fra meg.
Jeg ønsker ikke å ta noe fra deg, Wiros.
Vil du hellige byen til vår gudinne?
Jeg vil ha en avtale.
Det får du ikke.
Du er enten med meg eller mot meg. Bestem deg.
Vi må forberede oss på det verste.
Du hadde rett i at vi ikke kan stole på dem.
De vil prøve å jage oss ut.
-Hvem sier det? -Det er noe alle vet.
Alle unntatt oss.
Og hva sier Yemos?
Hvorfor svarer du ikke? Er Yemos enig med dem?
Hvis han er det...
...blir vi nødt til å kjempe mot ham også.
Bevæpne alle sammen.
Hvis de ikke gir oss det vi ba om...
...vil det flyte mer blod.
Lenge leve kongen! Lenge leve kongen!
Lenge leve kongen!
Legg ned våpnene.
Hvorfor det? Er ikke dere bevæpnet?
Vi skal jo bare høre vår konges ord.
Jeg står her i dag...
Hvorfor står jeg her? Vet dere det?
Mine brødre, Ruminas barn...
...prøver med våpen å overtale meg til å hellige byen til deres gudinne.
Og mine andre brødre... Min mor og min bestefar...
De er klare til å stoppe meg med våpenmakt.
Det virker som om gudene vil se blod.
Var det ikke også dem det begynte med?
Det begynte da fader Jupiter tok regnet.
Hvorfor gjorde han det? Har dere spurt dere selv om det?
Det var grunnen til at Numitor ble sendt bort.
Bare sånn kunne gudene imøtekommes.
Amulius var nødt til å drepe Enitos.
Jeg var nødt til å flykte.
Jeg mistet en bror som lignet meg...
...bare for å finne en annen som er annerledes.
Jeg møtte ulvekvinnen.
Henne dere alle frykter og tror er så blodtørstig.
Og jeg lærte av dere...
...av våpnene deres...
...at Alba ikke er min by.
Sånn er det.
Først nå forstår jeg gudenes vilje.
Jeg skal ikke regjere i Alba...
...men et annet sted der hunnulven og hennes brødres blod er utgytt.
Et land som nå er uten konge.
En by som nå heter Elea.
Det er din by, Wiros. Vi er brødre, og vi skal regjere sammen.
Det vil være plass til alle som har lidd og begått feil.
Alle som ønsker fred uten å gi avkall på rettferdighet.
Kom hit, bror. Ikke se sånn på meg.
Hvis du er enig, drar vi i dag.
Det er min avtale.
Denne mannen er min bror.
Han vil aldri ytre et ord mot meg, og jeg aldri et ord mot ham.
Alle guder vil være velkomne i vår by-
-men den får navn etter ulvekvinnen. Det nyet navnet erstatter det gamle.
Det vil være på alle folkeslags lepper.
Vår by, hvis dere vil ha den...
...skal hete Ruma.
CURES, SABINERNES LAND
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com