Vi fann honom i floden. Han hade gett sig av för Lupercalia.
Du vet väl vad som händer med dem som återvänder för tidigt?
De kommer att döda dem allihop...
Vilka?
Vad talar du om?
Jag såg dem med egna ögon.
De lever i grottorna. De tog Cnaeus och jag flydde.
Jag sprang utan att stanna.
Jag försökte hitta tillbaka till mina kamrater...
...jag svär.
Men jag kom vilse.
Jag vandrade i skogen, jag vet inte hur länge.
I flera dagar...
Och sen...minns jag inte mer.
Vilka är de?
-Är de andar? -Nej.
De är människor.
Du måste stå helt stilla, så här.
Som en sten.
Snart vänjer den sig vid dig.
Den kommer närmare. Den är inte längre rädd. Då väntar du lite till.
Och sen...
...anfaller du! Fånga den!
Jag hade den!
-Nästa fångar jag. -Det har du sagt sex gånger nu.
Sjunde gången gillt!
Hon bevakar oss.
Vad har hänt?
Vad gör du här? Har du gått vilse?
Jag går aldrig vilse.
Gudinnan säger alltid åt mig vart jag ska gå.
Sa Gudinnan åt dig att komma hit och övervaka oss?
Hon sa åt mig att övervaka er.
Hälsa er kung.
Ingen kommer att ge er att äta eller dricka.
Ni kommer att dö en långsam död.
Och de som inte dör...
...kommer att äta sin egen avföring och dricka sin egen urin.
Endast en gud kan rädda er.
Men för att behaga gudarna måste man vara rättrådig.
Ni måste tala om var ni har gömt Numitor.
Fyra fäder, och ingen av dem rättrådig.
Inte så. Använd fingrarna.
Far! Det kommer nån.
Jag tror att det är Lausus från Gabi, med en gammal man och en kvinna.
Taltibios!
Lausus! Vad har skett?
Min far behöver din hjälp.
Du måste gömma oss.
Du är vårt sista hopp.
Är det han?
-Kung Numitor? -Ja.
Amulius här var i antågande när jag lämnade Gabi.
Nu brinner staden.
-Är din far vid liv? -Jag vet inte.
Jag har aldrig gjort en stor gärning i mitt liv.
Men tacksamhet är en människas främsta plikt-
-och kung Ertas har gett mig allt jag äger.
Ni är säkra i mitt hus.
Min far kommer att belöna dem...
...som inte svek honom.
Soldaterna är rädda.
Vi borde stanna för natten.
Soldaterna eller du...
-...Lucebis? -Här är det.
Det var här vi bodde.
Lucius!
Far...
Vad har ni råkat ut för?
Först kom andarna...
...och dödade några av oss i skogen.
Sen jagade vi iväg Cnaeus.
Han var vår kung, men en orättfärdig kung.
Men när vi blev ledarlösa förvärrades allt.
Det var inte andar som angrep er.
Det är därför vi är här.
Det finns vinäger och speltvete. Smaka.
Om det är din hustrus är det inget att ha.
Kände ni Enitos?
Ja, jag kände honom.
Hur var han?
Han åt mycket ost. Han tyckte om det.
Hur åt han?
Han åt den långsamt, i små bitar.
Som fåglar äter?
Och mer?
Jag minns när han hjälpte mig hem en gång.
Han var ung.
Han fann mig på gatan. Jag hade druckit lite vin...
...eller mycket vin.
Jag kunde inte stå på benen. Jag trodde att jag skulle dö.
Enitos, som bara var en pojke, såg mig-
-tog min arm och la den runt sina axlar.
Och sen, ett steg i taget, ledde han hem mig.
Tack.
Varför är ni så goda vänner? Du och Iemos?
Om han skulle bli kung och du var slav...
...betydde det att han kunde befalla dig?
En kung är inte bara en som befaller.
Vad är han, då?
När jag mötte Iemos var jag instängd i en bur.
Jag hade inte fått mat på flera dagar.
Han frågade mig ingenting, inte ens om mitt namn.
Han såg bara att jag var hungrig och gav mig att äta.
Han visste att han tog en risk, men han var inte rädd.
Är det en kung? En som inte är rädd?
Jag känner inga andra kungar, men Iemos är sån.
Ingen annan har hjälpt mig utan att kräva nåt i gengäld.
Göm dig!
Det är inget här.
Vi vänder tillbaka till lägret.
Nej!
Du är en ynkrygg, Lucebis, precis som din son.
-Hur många är de? -Vi vet inte.
Vi kunde inte räkna dem.
De är från Velia.
Jag kände igen deras vapen och sköldar.
Vi måste ge oss av.
Tig, Adièis. Hur vet du att de är ute efter oss?
Varför skulle de annars vara här?
Vi har dödat deras barn och nu vill de hämnas.
De kanske letar efter sin kung.
Har det nån betydelse varför de är här?
Detta hem har Gudinnan skänkt oss. Vi måste slåss för att försvara det!
Det räcker.
Ingen av oss kan fatta det beslutet.
I gryningen åkallar vi Gudinnan.
Hon kommer att visa oss vägen.
Ilia!
Det är ditt fel.
Du stal tronen. Du dödade Enitos.
Det är inte sant. Jag har gudarna med mig.
Vargarnas och skogens heliga moder kommer att visa vägen.
Låt inte dina barn falla i fördärvet!
Vargarnas och skogens heliga moder kommer att visa vägen.
Låt inte dina barn falla i fördärvet!
Vargarnas och skogens heliga moder kommer att visa vägen.
Låt inte dina barn falla i fördärvet!
Vargarnas och skogens heliga moder kommer att visa vägen.
Låt inte dina barn falla i fördärvet!
Vargarnas och skogens heliga moder kommer att visa vägen.
Människornas städer kommer att falla.
Kungarnas sköldar...
Människornas städer kommer att falla.
Kungarnas sköldar brinna, altaren rasa in-
-och mina barn kommer att få den utlovade staden.
Stridens tid är kommen.
Så säger Rumia och så säger jag till er.
Adièis...
Herennèis...
Och även du, Wiros.
Du ska strida med oss.
Jag har aldrig stridit.
Slå dig fri från rädslan.
Visa att du är en del av flocken.
Futri...
Låt mig följa med.
De latinska kungarna splittrade min familj.
Låt mig försvara min heder medan ni försvarar era liv.
Glöm din heder, Iemos.
Du ska strida som alla andra...
...för att försvara flocken.
Har du fått nån vila?
Lite.
Ibland när jag sover ser jag hans ansikte.
Men inte i natt.
Hörde du Ertas anklagelser mot mig?
De ljuger, far.
De tror inte ens själva på vad de säger.
Snart ska de ångra att de försvarat en brödramördare.
Vi måste hålla ihop, Ilia.
Bär alltid med dig vad Iemos gjorde-
-till den dag då vi har rensat landet på hans närvaro.
Går den här smärtan nånsin över, far?
Har du vänner bland dem?
Jag hade inga vänner i Velia.
Varginnan valde inte ut dig.
Varför ville du strida med oss?
Du är här.
Jag vill inte dö.
Ta den här.
-Varför? -Jag vill att du ska ha den.
Den tillhörde min far, Albas starkaste krigare.
Nu bär du med dig hans ande i såväl krig som fred...
...livet ut.
Inför dig, fader Jupiter, och inför Mars, vapnens herre-
-svär vi!
Främmande och ondskefulla händer har mördat våra barn-
-och vi lämnar inte denna heliga skog förrän vi har skipat rättvisa!
Vi kommer att dela in oss i tio grupper-
-och tåga norrut, västerut och söderut!
Vi kommer att följa floden och bäckarna-
-söka igenom varje vrå av skogen och vända på varje sten!
Våra fiender har ingenstans att gömma sig!
Skydda mig, fader Mars. Skydda mig, fader Mars...
Wiros!
Strid!
Fort! Vi har ont om tid!
Se på mig, Wiros!
Du stred och du överlevde.
Ni är kallade för att ni är de enda jag kan tala med om vad jag såg.
Ni var med då jag räddade kungariket.
Sen den dagen har jag aldrig dolt mina tankar för er.
Men nu är det jag som vill be er att lätta era hjärtan.
Vad tänker ni om min dotter?
Vi tänker det du har sagt: att gudarna befriade henne från döden.
Tala fritt, Quintos. Varför räddade gudarna henne?
Hur ska jag kunna veta det?
Folk säger att hon återvände för att hämnas.
Att hon kommer att döda Iemos.
Jag är inte intresserad av vad folk säger. Jag vill veta vad ni tänker.
Jag såg på henne länge.
Hon har en vrede i blicken som får blodet att isa sig i mig.
Jag drömde om henne.
Hon sa till mig: "Du är mördaren. Det är ditt blod jag måste spilla."
Gudarna har välsignat dig med regn.
-De kan inte vilja se dig död. -Inte gudarna...
...men Ilia.
Om hon visste vad vi hade gjort.
Om du befaller det...ser vi till att hon aldrig får reda på det.
Hon är min dotter, Keselos. Tror du att jag vill döda min egen dotter?
Jag...
...har sagt för mycket.
Det kan hända vem som helst, Keselos.
Nu hände det dig, men det kunde lika gärna ha hänt Servios eller Quintos.
Det är därför vi måste dela med oss av våra hemligheter.
Vi har inte sagt ett ord!
Jag vet. Ni har inte sagt nåt, och ni kommer aldrig att säga nåt.
Ni är mina mest trofasta och lojala män.
De enda jag kan lita på.
Vi väntar i lyan i två dagar för att vila och vårda de skadade.
Sen, om det krävs, slår vi till igen.
Jag har aldrig sett nån strida som de.
De besitter mer mod än alla i städerna.
Tror du verkligen att flickan talar med deras gudinna?
Jag vet inte.
Varför funderar du över det?
Om jag måste lyda...
...vill jag veta vem det är jag lyder.
De dog i sömnen, förgiftade av dessa huggormar.
För var och en av våra soldater, döda fem av dem.
Vi sådde hat och nu skördar vi död. Våld ska inte mötas med våld.
Det har kommit bud från Alba.
Tala.
Drottningen, din hustru... har en sjukdom som ingen förstår.
Hur länge har hon varit sjuk?
I två dagar. Hon ropar ditt namn och vill ha dig hos sig.
Vi ger oss av i morgon.
Vi lämnar soldater här. Cantovios får ta befälet i vår frånvaro.
Det var Rumia!
Vi ger oss av innan de dödar oss allihop!
Maccus talade om för er vad han hade sett.
Om ni inte tror honom, se då på det här.
Är det så här Rumia dödar?
Tala om för mig var jag ska leta. Minns!
Jag vet inte.
Minns, annars ser jag till att du blir kastad i gropen och får svälta!
Vi är inte långt borta. Grottan låg i närheten av floden.
Var? Vid vilken del av floden?
Jag minns inte.
Hörde ni det?
Detta är deras hem.
Bränn ner all skog bortom floden. Bränn allt.
Ska vi sätta skogen i brand?
Det är här de bor. Röken kommer att tvinga ut dem ur lyan.
Vad är det?
Är ni rädda för att bränna Rumias skog?
Om ni tror att denna skog är helig...
...om ni är rädda för gudarna som dväljs där...
...trösta er då med att jag begick helgerånet på egen hand.
Rumias vrede kommer endast att slå ner på mig!
Bränn ner allt!
Var inte rädd. Cantovios är en fullvärdig ledare.
Jag har bestämt mig för att stanna här med honom.
Jag älskar min mor. Hälsa henne att hon finns i mina tankar.
Men gudarna tillåter inte att jag lämnar Gabi än.
Jag ska säga henne att du önskar henne god hälsa och ett långt liv.
Och att du snart återvänder hem.
Finn mina fiender, Cantovios! Gudarna kommer att skänka dig ära!
-Tarinkri... -Vad är det?
Vakna, Herennèis!
Plator! Ta oraklet härifrån!
Vakna, allihop! Vi måste ta oss härifrån!
Bege er till det stora valvet!
Skogen brinner!
Allt brinner! Vi kommer inte ut!
Elden är överallt! Till och med vargarnas stig omgärdas av lågor!
Vi vänder om! Vi tar rötternas väg!
Vi vänder om!
Iemos!
Wiros!
När ni kommer upp, spring så fort ni kan till gläntan!
Plator! Bär upp henne!
Var inte rädd! Vi ska överleva!
-Räck mig handen! -Jag vill inte dö!
Fort!
Wiros!
Iemos!
Jag väntar på dig där ute. Håll dig vid liv!
Wiros!
Iemos! Iemos!
Iemos!
Hjälp! Hjälp!
Iemos!
Var är Plator?
Var är Plator? Oraklet var med honom.
Vägen är spärrad. De kommer inte att kunna nå oss nu.
-Du räddade henne. -Det är det allra viktigaste.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com