-Jag ser inget. -Det är nån där.
Titta! Ser du inte?
Vem är där?
Tala!
Vem är du?
Tala!
Vem är du?
Hostus...är det du?
Jag har märkt alla träd precis som du sa.
Ropade du på mig?
Kom, jag vill visa dig nåt.
En jätte.
De tjänar Rumia och de är fastbundna under marken.
Ska vi inte gå tillbaka till lägret?
Om vi går nu hinner vi fram innan det blir mörkt.
Rör inte den. Vi vet inte om den är helig...
Vad är det?
Det är Picus rem.
Hostus... Jag kan förklara.
Din ynkrygg. Du lät honom dö!
Låt mig vara!
Jag dödade inte Picus...
Välkommen tillbaka, lilla får.
Vad är det, Wiros?
Var är Hostus? Vad har hänt?
-Vad har hänt? -Ropa på Cnaeus.
Varför berättar du inte vad som har hänt? Var är Hostus?
-Var är Hostus? -Cnaeus!
Vad är det som pågår?
Cnaeus!
Förlåt mig.
Jag var med Hostus och sen...
Jag såg på, men jag gjorde inget.
Vad pratar han om?
Nåt hände i skogen.
Vi måste gå därifrån och sen...
Vi såg henne båda två.
Vem såg ni?
Måste jag säga hennes namn?
Hon var lika lång som tre människor och hon hade järnklor...
Hon slet Hostus itu och åt upp hans hjärta.
Varför tog hon bara honom?
Jag vet inte.
Jag... Jag gömde mig.
Vad ska man göra när man står öga mot öga med Rumia?
Du säger att Hostus är död, men du är här, din ynkrygg!
Det räcker, Pacuvius. Tystnad!
Wiros...
Såg du verkligen vargarnas härskarinna?
Ja.
Hon åt upp hans hjärta.
Vi tänder tre till eldar.
Vi måste hålla henne stången.
Återgå till arbetet nu.
Ska vi bara lämna Hostus där?
-Ska vi inte hämta hans kropp? -Vill du göra det, Pacuvius?!
Sätt fart!
Fader Jupiter...
...krigsguden Mars...
...och du, moder Vesta den fruktbara:
Se på din dotter...
...som har återvänt från de döda för att fylla oss med förtvivlan.
Berätta för oss om vi ska välkomna henne, eller om...
...hon ska straffas återigen-
-och återvända till mörkret.
Var inte rädd.
Vad ska vi göra?
Hon berättar vad du ska göra.
Säg inte emot.
En gud talar till hennes hjärta.
Vi hittade henne så här.
Det krävs fem män för att flytta stenarna.
Ska du inte äta, Pacuvius?
-Har rädslan skrämt bort hungern? -Det är inte rädsla.
Vad är det, då?
Du ska inte titta så på mig.
-Vi är här för att bli... -Vi har tänkt på Hostus idag.
Hela dagen.
Om du vill leta upp honom får du göra det.
Vi kan inte gå ensamma, det vet du.
Pacuvius och jag är redo, men du...
Du är vår kung. Du kan beordra nån att följa med.
Vill du följa med, Lucius?
-Jag ställde en fråga. -Andra är modigare än jag.
Taurus...
Hörde du det, Taurus?
Han säger att du är modigast.
Du är modigast, Cnaeus.
Du kan väl gå?
Hostus betyder inget för mig.
Du är en ynkrygg.
En ynkrygg precis som alla andra.
Samla rådet.
Jag ska leda dem. Sen får vi se om jag är en ynkrygg.
Taurus ska leda en expedition. Appius och Pacuvius följer med honom.
Om nån vill följa med har ni min tillåtelse.
Kamrater...
Om det som hände Hostus idag hände er...
...skulle ni inte vilja att nån hämtade er och begravde er?
Eller hade ni föredragit att bli uppäten av fåglarna?
Tänk på det.
Om du lovar...
-Jag följer med. -Vi svär, Vibius.
Vi svär vid alla gudar.
-Vill ingen mer följa med? -Nu räcker det, Taurus.
Ni beger er i gryningen.
Wiros. Kom hit.
Du ska leda dem till platsen där Hostus dog.
-Cnaeus... -Tystnad!
Gör som jag befaller dig.
Ta med dem till platsen du känner till.
Var det han igen?
Din bror?
Varför sover du inte?
När en slav i Velia inte lyder binder de hans armar till två hästar.
Sen sliter hästarna honom itu.
De kommer att göra samma sak med mig.
Jag ljög.
Du dödade Hostus.
Han attackerade mig och jag måste försvara mig.
Det är sanningen. Du måste tro mig.
När de ser kroppen kommer de att förstå vad som hände.
Jag känner inget hopp.
Följ med oss imorgon.
-Varför ber du mig? -Du har mod.
Om du är med är jag inte lika rädd.
Snälla.
Jag är inte modig. Jag är precis som du.
Jag såg på när de dödade min bror. Jag kunde inte rädda honom.
Jag vill återvända till den dagen och dö med honom...
...men gudarna tillåter inte det.
Ilia?
Ilia? Gå och lägg dig igen, Ilia.
Gudarna ska visa dig vägen i sömnen.
Jag har sovit länge nog.
Jag trodde att du hade försvunnit, men du är här.
Du är en välsignelse.
Jag låter ingen ta dig från mig igen.
Jag är ingen välsignelse. Jag är hämnd.
Det var guden Mars som återupplivade mig.
Jag tillhör honom nu.
Du är min dotter.
Du tillhör Alba.
Du tillhör mig!
Nu går vi hem. Du är fortfarande svag.
Ta mig till prästen.
Jag berättar bara för honom vad jag såg och vad Mars sa till mig.
Du såg inget.
Jag såg.
Om mina visioner var sanna kan bara prästen avgöra.
Cnaeus fick som han ville till slut.
Var tyst.
Du utmanade honom och han tog chansen att bli av med sin rival.
När vi återvänder med Hostus kropp-
-kommer alla att veta att jag är en ledare.
Är du säker på att vi återvänder?
Cnaeus vet vad som lurar i skogen-
-och han hindrade dig från att ta med din slav.
Du kan övertyga honom om att saker och ting har förändrats.
Du har män på din sida.
Vi är redo.
Vi har lång väg att gå.
Ju fortare vi kommer fram, desto fortare återvänder vi till lägret.
Vänta.
Han låter aldrig honom följa med.
Nu kan vi gå.
Visa vägen.
-Var det här din idé? -Nu är jag i alla fall inte ensam.
Förlåt mig.
Du får fortsätta ensam härifrån.
Hennes öde kan inte vara här.
Vi tar henne härifrån.
När hon träffar Attus kommer hon att vilja återvända till oss.
Är du vestalen som återvände från de döda?
Ja.
När jag var omsluten av mörker visade sig guden.
Jag bad honom låta mig leva för att hämnas Enitos död.
Mars visar sig inte för kvinnor.
Han visade sig för mig.
Återvänd till moder Vesta och bönfall henne att ta emot dig.
Kvinnor ska inte använda vapen.
Det mörknar.
Det är bättre om vi stannar här.
Det kan inte var långt kvar. Vart är vi på väg?
Jag är säker på att vi är på rätt väg, men allt ser likadant ut.
Jag har svårt att orientera mig.
Du vet inte var vi är.
Jag är nästan säker på att jag gick här med Hostus.
Vi vänder om, Taurus.
Hostus kropp kanske redan är uppäten av djur.
Sa jag åt dig att tala?
Vi vänder inte om utan Hostus kropp.
Vi stannar här.
Vi väntar tills dagen gryr.
Du och min slav får göra upp en eld.
Jag såg platsen där du begravdes.
Jag såg dina blodiga handavtryck på stenen...
...som stängde in dig.
Du led, Ilia.
Men om gudinnan förlät dig ska du återvända till hennes hem.
Gudinnan tog allt från mig.
Du återvände inte för att smida vapen.
Du ska vaka över elden...
...som är livets källa.
Du får stanna här.
Imorgon ska din far be vestalerna...
...att välkomna dig tillbaka till templet.
Allt ska bli som vanligt igen.
-Vad vill du? -Om jag vill leva måste jag härifrån.
Fly.
-Följ med mig. -Nej.
Jag kommer att dö innan dagen gryr.
De har trott på dig hittills.
Imorgon inser de vad som hände och dödar dig.
Är du mer rädd för skogen eller för dem?
Följ med mig.
Jag kan inte.
Vad tjänar du på att stanna?
Du kommer inte från Velia. Du måste inte leva i skogen.
Du vet ingenting om mig.
Snälla, följ med mig.
Befria mig.
Det går inte. Ni hörde vad er mor sa.
Soldat...
Vet du vem jag är?
Det vet alla.
Nej, du vet inte.
Du ser bara en kvinna, din kungs dotter. En vestal.
Om du inte vore blind skulle du se krigsguden bakom mig-
-med sitt spjut och sin sköld och hans röst skulle överrösta åskan.
Du skulle falla på knä!
Du känner igen honom.
Jag vet att du ser honom nu.
Hörsamma hans befallning annars slår hans raseri ned på din familj-
-och du undslipper inte hans ondska.
Du sa att det inte var långt kvar.
Han hånar oss, Taurus.
Det finns märken här!
Har du gjort dem?
Sätt fart.
Sätt fart! Varför har du stannat?
Vad är det...?
Jag vet inte. Vi var här när hon visade sig.
Jag gömde mig där. Sen sprang jag iväg.
Vi går.
Vi kommer inte att hitta honom.
Vad var det jag sa?
Ni trodde inte på mig.
Hon åt upp hans hjärta.
Vem du än är, gud eller gudinna...
...som väckte henne från det döda.
Du som har lett henne bort från sitt hem.
Låt henne finna frid igen.
Låt hennes sinne glömma all ilska...
...och hat.
Hon lämnade palatset innan solen hade gått upp.
Soldaten som vaktade henne skrämdes av hennes inbillningar.
Du kan kalla dem inbillningar...
...men hon talade om hämnd och raseri.
Ilia vet inte vad hon säger. Hunger och törst har gjort henne galen.
Minns vad haruspexen sa. Hon är Albas räddning.
Vi måste...
Vi måste offra till gudarna.
Ett lamm, en gris och en oselad tjur.
Då förlåter de oss.
Vi ska göra det.
Han har samma märke.
Ser ni? Det är samma märke!
Det var därför andarna inte dödade dig.
-Han förde Hostus till Rumia. -Jag vet inte vad det är för märke.
Tro mig!
Säg det till honom.
Det var inte jag som gjorde det!
Tro mig!
-Tro mig. -Vi dödar honom.
-Vi tar med hans kropp till Cnaeus. -Nej. Nej!
Nej... Nej.
Snälla Taurus.
Sätt fart! Sätt fart!
-Snälla! -Sätt fart!
Kasta!
-Kasta! -Kasta!
Fördömt!
Det kvittar om jag är man eller kvinna.
Mars visade sig för mig och du ska lära mig att döda.
Jag visste att du skulle komma tillbaka.
Jag kommer tillbaka om du inte dödar mig.
Jag vet.
Människor kan verka göra galna ting när guden talar till dem.
Jag vet inte hur jag fick märket.
Jag har alltid haft det.
Du räddade livet på mig och jag vet inte vad du heter.
Jag heter Iemos.
Jag är son till Silvia, Numitors dotter.
Jag förstår inte.
Varför gömmer sig en kungason i skogen?
Amulius är Albas kung.
Han dödade min bror.
Hans soldater söker efter mig längs alla vägar och i alla byar.
Vad ska du göra?
Jag vet inte.
Två dagar från Velia ligger staden Gabi.
Där kan finnas en man som jag kan lita på.
Ska du ta dig till Gabi genom skogen?
Det är min enda chans.
Du kan leta efter avlägsna stigar om du vill.
Text: Hanna Hagström www.sdimedia.com