-En näe mitään. -Siellä on joku.
Katso! Etkö näe sitä?
Kuka siellä?
Puhu!
Kuka olet?
Puhu!
Kuka olet?
Hostus, sinäkö siellä?
Merkitsin puut, kuten neuvoit.
Kutsuitko minua?
Tule, haluan näyttää jotain.
Jättiläinen.
Rumia pitää niitä palveluksessaan, sidottuna maan alla.
Palataan leiriin, ole hyvä.
Jos lähdemme nyt, pääsemme sinne ennen pimeää.
Älä koske. Emme tiedä, onko se pyhä.
Mikä on vialla?
Tuo on Picusin nyöri.
Hostus. Anna minun selittää.
Olet pelkuriraukka! Annoit hänen kuolla!
Jätä minut rauhaan!
En tappanut Picusta.
Tervetuloa takaisin, pikku lammas!
Wiros, mikä on vialla?
Missä Hostus on? Mitä sinulle on tapahtunut?
-Mitä on tapahtunut? Puhu! -Kutsukaa Cnaeus.
Kerro meille, mitä tapahtui.
-Cnaeus! -Missä Hostus on?
-Cnaeus!
Mitä täällä tapahtuu?
Cnaeus!
Anna anteeksi.
Olin Hostusin kanssa ja sitten...
Minä katselin, enkä tehnyt mitään...
Mistä hän puhuu?
Metsässä tapahtui jotain.
Me liikuimme poispäin ja...
Me näimme hänet.
Kenet te näitte?
Onko pakko sanoa hänen nimensä?
Hän oli kolmen ihmisen pituinen ja kynnet kuin rautaa.
Hän vei Hostusin, halkaisi hänet ja söi sydämen.
-Miksi hän vei vain Hostusin? -En tiedä.
Minä piilouduin.
Mitä voit tehdä, kun vastassa on Rumia?
Sanot, että Hostus kuoli, mutta sinä olet täällä, pelkuri.
Riittää, Pacuvius! Hiljaa!
Wiros...
Näitkö todellakin susien neidon?
Kyllä.
Hän söi Hostusin sydämen.
Tästedes sytytämme kolme nuotiota lisää.
Hänet on pidettävä loitolla.
Nyt palatkaa töihin.
Jätämmekö Hostusin sinne?
-Emmekö tuo ruumista takaisin? -Haluatko mennä, Pacuvius?
Palatkaa töihin!
Isä Jupiter-
-Mars, taisteluiden herra-
-ja sinä, äiti Vesta, hedelmällinen-
-katso tätä tytärtäsi-
-joka on palannut kuoleman suolta täyttämään meidät ällistyksellä.
Sano, onko oikein ottaa hänet kotiimme-
-vai pitääkö häntä rankaista vielä-
-ja palauttaa pimeyteen?
Älä pelkää.
No? Mitä me teemme?
Hän kertoo, mitä pitää tehdä.
Älkää vastustelko.
Jumala puhuu hänen sydämelleen.
Löysimme hänet näin.
Tarvittaisiin viisi miestä siirtämään kivet.
Etkö syö, Pacuvius?
-Onko pelko vienyt ruokahalusi? -Ei pelko.
Mikä sitten?
En pidä siitä, että katsot minua tuolla tavalla.
-Me tulimme tullaksemme... -Me ajattelimme tänään Hostusta.
Koko päivän.
Jos haluat mennä etsimään häntä, sanoin jo. Voit mennä.
Emme voi mennä yksin, tiedät sen.
Pacuvius ja minä olemme valmiit, mutta sinä...
Sinä olet kuningas. Sinä päätät lähettää jonkun mukaamme.
Lucius, menetkö sinä?
-Esitin kysymyksen. -On muita, jotka ovat rohkeampia.
Esimerkiksi Taurus.
Kuulitko, Taurus?
Hän sanoo, että olet rohkein.
Sinä olet rohkein, Cnaeus.
Mikset sinä mene?
Koska minulle Hostus on yhdentekevä.
Ja sinä olet pelkuri.
Kuten kaikki muutkin.
Kutsu miehet koolle.
Minä opastan heitä.
Sitten näet, olenko pelkuri.
Taurus haluaa johtaa retkikuntaa. Appius ja Pacuvius menevät myös.
Jos joku muu haluaa mennä, voitte mennä.
Toverit.
Jos se mitä Hostusille tapahtui tänään, tapahtuu teille-
-ettekö toivoisi, että joku tulee hautaamaan teidät?
Vai haluatteko jättää ruumiinne lintujen ruoaksi? Miettikää sitä.
Jos lupaatte...
-Minä tulen. -Me vannomme, Vibius.
Kaikkien jumalten nimeen.
-Eikö kukaan muu tule? -Riittää, Taurus.
Lähdette huomenna aamunkoitteessa.
Wiros! Tule lähemmäs.
Sinä johdat heidät sinne, missä Hostus kuoli.
-Mutta Cnaeus... -Vaiti!
Tee, kuten käsken.
Vie heidät paikkaan, jonka tunnet.
Hänkö se taas?
Sinun veljesi?
Miksi et nuku?
Veliassa, kun orja on tottelematon, hänen kätensä sidotaan hevosiin-
-jotka repivät hänet kahtia.
Niin minulle tehdään.
Koska minä valehtelin.
Sinä tapoit Hostusin.
Hän hyökkäsi ja minä puolustauduin.
Se on totuus, sinun täytyy uskoa.
Kun he näkevät ruumiin, he käsittävät mitä tapahtui.
Minulla ei ole toivoa.
Tule mukaamme huomenna.
-Miksi pyydät sitä? -Koska olet rohkea.
Sinun kanssasi pelkään vähemmän.
Ole kiltti.
En ole rohkea. Olen kuin sinä.
Olin veljeni kanssa, kun hänet tapettiin.
En voinut pelastaa häntä.
Haluaisin sen päivän takaisin. Kuolisin hänen kanssaan.
Se ei kuitenkaan ole jumalten tahto.
Ilia?
Ilia? mene takaisin nukkumaan, Ilia.
Unessa jumalat näyttävät sinulle oikean polun.
Olen nukkunut tarpeeksi.
Pelkäsin menettäneeni sinut, mutta olet tässä.
Siunaus kodissani.
En anna kenenkään viedä sinua enää.
En ole siunaus. Olen kosto.
Mars on jumala, joka antoi elämäni takaisin.
Kuulun nyt hänelle.
Olet minun tyttäreni.
Kuulut Alballe.
Kuulut minulle.
Mennään kotiin. Olet vielä heikko.
Viet minut Marsin papin luokse.
Kerron vain hänelle, mitä näin ja mitä Jumala kertoi.
Et nähnyt mitään.
Ei, minä näin.
Olivatpa ne turhia näkyjä vai eivät, sen voi tietää vain Marsin pappi.
Lopulta Cnaeus sai mitä halusi.
Vaiti!
Haastoit hänet ja hän tarttui tilaisuuteen.
Hän pääsi kilpailijastaan.
Kun me palaamme Hostusin ruumiin kanssa-
-kaikki tietävät, että minäkin osaan käskeä.
Oletko varma, että tulemme takaisin?
Cnaeus tietää, mitä metsässä on.
Hän esti sinua ottamasta orjaasi mukaan.
Hän ymmärtää, että tilanne on muuttunut.
Sinulla on miehiä puolellasi.
Olemme valmiit.
Matka on pitkä.
Mitä pikemmin olemme perillä, sitä pikemmin palaamme leiriin.
Odottakaa.
Hän ei päästä häntä lähtemään.
Nyt me voimme lähteä.
Mene edellä.
-Sinäkö tämän keksit? -Jos olet mukana, en ole yksin.
Anna anteeksi.
Jatkat tästä yksin.
Hänen kohtalonsa ei voi olla täällä. Viedään hänet pois.
Kun hän näkee Attusin, hän haluaa tulla pois.
Oletko sinä se vestaali, joka palasi kuolleista?
Olen.
Kun olin pimeydessä, Jumala puhui minulle.
Pyysin häntä jättämään minut henkiin, jotta voin kostaa Enitosin.
Mars ei ilmesty naisille.
Hän ilmestyi minulle.
Palaa äiti Vestan luo ja rukoile, että hän ottaa sinut vastaan.
Naiset eivät synny käyttämään aseita.
Tulee pimeä.
Olisi paras pysähtyä.
Ei se voi olla kaukana. Minne viet meitä?
Olen varma, että tämä on oikea suunta, mutta kaikki näyttää samalta.
Taidan olla eksynyt.
Et tiedä, missä olemme.
Olen varma, että tulimme tästä Hostusin kanssa.
Mennään takaisin, Taurus.
Eläimet ovat jo ehkä syöneet Hostusin ruumiin.
Annoinko sinulle luvan puhua?
Emme palaa ilman Hostusin ruumista.
Jäämme tähän.
Me odotamme aamuun.
Nyt sinä ja orjani saatte sytyttää tulen.
Näin paikan, mihin sinut haudattiin.
Näin veren käsistäsi kivissä-
-jotka pitivät sinua vankina.
Olet kärsinyt, Ilia.
Jos Jumalatar antoi sinulle anteeksi, on oikein palata hänen kotiinsa.
Jumalatar vei minulta kaiken.
Et tullut hakemaan aseita, Ilia.
Tulit valvomaan tulta-
-joka on elämän lähde.
Jää tänne.
Huomenna isäsi rukoilee vestaaleja-
-ottamaan sinut takaisin temppeliin.
Kaikki palaa entiselleen.
-Mitä sinä haluat? -Jos haluan elää, minun pitää lähteä.
Pakene.
-Tule mukaani. -En.
Kuolen metsässä ennen aamunkoittoa.
He ovat uskoneet sinua tähän asti.
Huomenna he ymmärtävät ja tappavat sinut tekosi vuoksi.
Pelkäätkö enemmän metsää vai heitä?
Tule mukaani.
En voi.
Mitä voitat, jos jäät?
Et ole Veliasta kotoisin. Sinun ei tarvitse jäädä metsään.
Et tiedä minusta mitään.
Tule mukaani.
Vapauta minut.
En voi, neiti. Kuulit äitisi käskyn.
Sotilas...
Tiedätkö, kuka olen?
Ei ole ketään, joka ei tietäisi.
Ei, et tiedä.
Näet vain naisen, kuninkaan tyttären, vestaalin.
Jos et olisi sokea, näkisit takanani taiteluiden herran aseistautuneena-
-keihääseen ja kilpeen. Kuulisit hänen äänensä ukkosenjylynä-
-ja putoaisit polvillesi vavisten henkesi edestä.
Tunnistat hänet.
Tiedä, että näet hänet nyt.
Tottele hänen käskyään, tai sinä ja lapsesi koette hänen raivonsa-
-etkä säästy pahuudelta, tunnetulta etkä tuntemattomalta.
Sanoit, että olemme lähellä.
Anna olla, Taurus. Hän pilkkaa meitä.
Täällä on merkkejä!
Teitkö sinä ne?
Liikettä!
Liikettä! Miksi pysähdyt?
Mikä tuo on?
En tiedä. Olimme tässä, kun hän ilmestyi eteemme.
Piilouduin tänne. Sitten pakenin.
Mennään.
Emme löydä häntä.
Mitä minä sanoin teille?
Ette uskoneet.
Susien neito söi hänen sydämensä.
Kuka oletkin, Jumala tai Jumalatar-
-joka toit hänet takaisin elävien joukkoon-
-olet nyt ohjannut hänen askelensa pois kotoa.
Anna hänen sydämensä löytää taas rauha.
Poista hänen mielestään kaikki raivo-
-ja viha.
Hän lähti palatsista ennen aamua.
Vartiosotilas avasi kahleet. Hän pelästyi harhoja.
Sanot niitä harhoiksi-
-mutta hän puhuu kostosta ja raivosta.
Ilia ei tiedä mitä sanoo. Nälkä ja jano sekoittivat hänen mielensä.
Muista, mitä haruspeksi sanoi. Jonain päivänä hän pelastaa Alban.
Meidän täytyy...
Meidän täytyy uhrata jumalille.
Lammas, sika ja iestämätön härkä.
Jotta he antavat meille tekomme anteeksi.
Me teemme sen.
Hänellä on sama merkki.
Näettekö? Hänellä on sama merkki!
Siksi henget eivät tappaneet sinua!
-Hän toi Hostusin Rumialle. -En tiedä, mikä merkki se on.
Usko minua.
Kerro hänellekin.
Minä en tehnyt tätä!
Uskokaa minua!
-Uskomaa minua. -Tapetaan hänet.
-Viedään ruumis Cnaeusille. -Ei. ei.
Ei. Ei.
Ole kiltti, Taurus.
Tule! Tule!
-Älkää. -Valmiina!
Antaa mennä!
-Antaa mennä! -Antaa mennä!
Kirottua!
Sillä ei ole merkitystä, olenko mies tai nainen.
Mars ilmestyi minulle ja sinä opetat minut tappamaan.
Tiesin, että palaisit.
Ja tulen takaisin, ellet tapa minua.
Tiedän sen. Kuolevaiset tekevät asioita-
-jotka vaikuttavat hulluilta, mutta Taistelujen herra puhuu heille.
En tiedä, keneltä sain tämän merkin.
Se on ollut minulla aina.
Pelastit henkeni, enkä tiedä nimeäsi.
Minun nimeni on Yemos.
Olen Silvian, Numitorin tyttären poika.
En ymmärrä.
Miksi kuninkaan poika piileksii metsässä?
Amulius on Alban kuningas nyt.
Hän murhasi veljeni-
-ja hänen sotilaansa etsivät minua joka tieltä ja joka kylästä.
Mitä aiot nyt tehdä?
En tiedä.
Kahden päivän matkan päässä Veliasta on Gabin kaupunki.
Ehkä siellä on joku luotettava.
Aiotko mennä metsän läpi Gabiin?
Se on ainoa mahdollisuuteni.
Jos haluat, voit etsiä kärryn jäljet.
Suomennos: Riikka Strandman www.sdimedia.com