Varför har du inget heligt band?
Har din far inte gett dig nåt?
Jag har ingen far. Jag har ingen.
VELIA, DE TRETTIO KUNGARNAS LAND
Fall på knä! Fall på knä för kung Spurius!
En helig tid inleds för er i dag, Velias söner.
Fram till i går var ni barn.
När ni återvänder från skogen kommer ni att vara män.
Okända andar lever bland träden.
De dricker människoblod.
De leds av vargarnas härskarinna.
I sex månader ska ni leva i skuggorna.
Ni kommer att vara kalla, utsvultna och rädda.
Ni kommer att förbanna dagen ni föddes.
Döden väntar den som återvänder i förtid.
Mars är med oss! Mars är med oss!
700-TALET F.KR.
Efter årtionden av krig-
-bildade de trettio stammarna söder om Tibern en allians.
Varje stam hade sin egen kung.
Men alla erkände Albas kung som sin ledare.
Det har inte regnat här på flera månader.
ALBALONGA, DE TRETTIO KUNGARNAS LAND
Kung Ertas av Gabi kommer.
Varför slösar du vatten? Du tvättade dig i går.
Jag vill inte lukta som du.
Skynda på nu.
-Du sa ju att jag luktar. -Nu säger jag åt dig att skynda på.
Tvätta dig i kväll.
Gör inte som jag säger hela tiden, min bror.
Det där är inte sant.
-Ät av skiten där borta. -Gör det själv.
Lita på din bror: Hästskit är nyttigt.
Ertas!
Och vilka är ni?
Ni måste vara kung Numitors barnbarn.
Det har gått ett år, men det skulle kunna vara tio.
Ni har blivit män.
Ni har till och med skägg.
Vi har väntat dig sen i går.
Flera kungar är här: Capys från Anxur...
Nu vill han räkna upp alla.
Var hälsad, Lausus!
-Vad har du där? -En gåva till er.
-Den ser ut som en räv. -Den är från ett avlägset land.
Den kom med köpmän från Cumae. De kallar den "Mau".
Numitor är med vår mor och väntar på er.
-Det smakar jord. -Det är från sjön.
Brunnarna är tomma.
Oroa dig inte. Allt kommer att bli bra.
Boskapen dör. Folket är törstiga.
De trettio kungarna samlas för att be gudarna om tecken.
Det är klokt att vara rädd.
Var hälsad, kung.
För din hälsa, Ertas.
Hälsningar från mitt folk.
De har inte glömt dina goda gåvor.
-Ni har alltid stått mig nära. -Och så ska det alltid vara.
Var hälsad, kung av Gabi.
Lugna min bror. Han fruktar att gudarna har övergivit oss.
Numitor har alltid hedrat de heliga lagarna. Gudarna vet om detta.
I morgon ska gudarna tala och all dagens fruktan ska skingras.
Vestalerna ber. Regnet kommer snart tillbaka.
Är du där? Är du där, Ilia?
Enitos!
Jag var tvungen att vänta tills min bror somnade.
Varje gång jag kommer hit är jag rädd att jag inte ska finna dig.
Jag är rädd att du ska ha glömt bort mig.
Det sker aldrig.
Jag har lovat att vänta på dig.
Sexton år är lång tid.
-Löften dör med tiden. -Inte min kärlek.
Jag tänker på dig varje dag.
Ilia! Ilia! Kom nu, vi ska gå upp!
Jag måste gå.
Ilia...
Ilia?
Trefaldiga Gudinna, fruktbara moder.
Du har alltid funnits, finns och kommer alltid att finnas.
Må din eld brinna för evigt.
Skydda vårt folk, låt regnet falla över vårt land-
-vaka över vår kung och håll de trettio folken enade.
Moder Vesta, trefaldiga Gudinna, fruktbara moder.
Du har alltid funnits, finns och kommer alltid att finnas.
Må din eld brinna för evigt.
Skydda vårt folk, låt regnet falla över vårt land-
-och vaka över vår kung.
När marken är karg och himlen brinner...
...och kungen inte kan åkalla regnet...
...måste man lyssna till gudarna.
Till höger har jag norr...
...och till vänster, söder.
Jupiter, fader!
Blixtarnas och regnets herre!
Om kung Numitor är orsaken till våra plågor-
-sänd då dina bevingade budbärare långt från honom.
Numitor, Procas son, kung av Alba-
-och den förste av de trettio kungarna...
...gudarna har talat med tydliga tecken.
Flocken flög...
...söderut.
Fader Jupiter välsignar oss med regn-
-först när du har lämnat vårt land.
Var är de andra?
Vi borde kanske återvända till Velia.
Återvänder du för tidigt dödar de dig.
Vi har vandrat i två dagar. Vi kommer att nå skogens slut.
-Skogen har inget slut. -Hur vet du det?
Skogen är lika stor som himlen. Tar himlen slut?
Nej. Och det är samma sak med skogen.
-Tror du att skogen är oändlig? -Vad spelar det för roll?
Du måste ändå stanna här i sex månader.
Gick ni vilse i skogen?
Vi behöver mer trä till hyddorna. Gå och samla.
Vem är du att ge oss order?
Ser du inte?
Jag är er kung.
Vi måste bygga lägret och vårt värn. Alla har sina uppgifter.
Om det inte passar är du fri att ge dig av.
Ingen överlever ensam i skogen.
Gå och samla grenar nu.
Om du inte vill lyda måste du slåss.
Försvara dig!
Slåss!
Döda mig inte. Snälla!
Fall på knä.
Vill nån annan utmana kungen?
Du?
Gå och samla grenar. Nu!
Jag överger inte min far i hans exil. Jag följer med honom.
Ni stannar här. Ni föddes tillsammans och ska härska tillsammans.
Ni ska bli de trettio städernas kungar.
Får vi aldrig mer se dig?
Dessa tillhörde er far.
Nu ska ni bära dem.
Ni är höger och vänster sida. Ni får aldrig sära på er. Lova det.
Vi lovar.
Iemos. Lova du också.
Jag lovar.
Var inte rädd.
Era handlingars eko kommer att nå oss och göra exilen mindre svår.
Var starka nu.
Ni har den mest plågsamma uppgiften.
Se så. Låt ingen se din smärta.
Gudarna leker med kungarnas liv. De lyfter upp och trycker ner dem.
Ni ska ta min plats. Kungariket måste överleva.
Ni kommer att bli storslagna kungar.
De har inte modet.
Jag vet att ni älskar kungen, men detta har inget med kärlek att göra.
Det är gudarnas vilja. Ni är deras verktyg.
Vi gör det tillsammans.
När jag var liten tog Numitor med mig upp hit.
Jag frågade om han gladdes åt att vara kungarnas kung.
Han svarade inte, men sa åt mig att klättra upp på klippan.
Varför?
Ge mig din hand.
Blunda.
Lyssna på ditt blod.
Det rusar snabbare. Hör du?
Ja.
"Så här är livet för en kung", sa Numitor.
Du kanske aldrig behöver hoppa, men du måste alltid vara beredd.
Väntan... Det är det svåraste.
Vi hittar aldrig nåt vatten. Bäcken är uttorkad.
Vart är vi på väg, Taurus?
Var försiktiga.
-Han vet inte vart han är på väg. -Håll tyst och gå.
Detta är Rumias verk.
Tyst.
Varför? Är det inte det?
-Ser detta ut som en mans verk? -Var inte rädda.
Vi går tillbaka till lägret. Inget kommer att hända oss.
Ilia... Vad är det med dig?
Varför vill de träffa mig ensam?
Vestalerna befaller, men förklarar inte.
-Välkommen, Enitos. -Jag är inte kung än.
Jag får inte träda in i templet.
Om du vill bli kung... Om du vill rädda ditt liv, så var tyst.
Trotsa inte befallningen. Följ mig.
Fall på knä.
Tala inte med nån om det du hör i detta heliga tempel.
Jag förstår inte.
Vesta, vår fruktbara gudinna-
-visade en av sina tjänarinnor en syn, en verklig syn.
Staden gråter.
Kvinnor och män gråter.
-Kungarna gråter. -Ilia...!
Vad såg du? Tala till mig.
En blodröd himmel.
Blommor, vapen...
Och jag såg din kropp brinna.
Blod flyter från såren, solen slocknar och ormen slukar örnen.
Du är död, Enitos.
Broder har dödat broder och hans händer är röda av blod.
Det är inte möjligt. Min bror älskar mig. Varför skulle han döda mig?
Gudinnan har talat. Res dig upp.
Varför sa du det här till mig?
-Vad vill ni att jag ska göra? -Vi vill ingenting.
Vi förmedlar bara Gudinnans röst till de dödliga.
Moder Vesta, trefaldiga Gudinna...
...fruktbara moder...
Du har alltid funnits, finns och kommer alltid att finnas.
Må din eld brinna för evigt.
Moder Vesta, trefaldiga Gudinna...
...fruktbara moder...
Vad gör du?
Sov vidare. Vi har uttröttande dagar framför oss.
Förbundet består av trettio stammar, Amulius.
Med allt sitt land och alla sina undersåtar.
Du kan inte lägga allt detta i händerna på två barn.
De är min brors arvingar. Det står skrivet i lagen.
Om du följer lagen dödar du förbundet.
Jag är trött. Om du har nåt att säga, så säg det rakt ut.
Jag tänker inte delta i acklamationen av Enitos och Iemos.
Och jag är inte den ende.
Capys, Sicanus, Mezentius-
-och kungarna i förbundets starkaste städer är med mig.
Detta är ett hot.
Nej. Bara en önskan.
Om pojkarna råkar ut för nåt tillfaller riket dig enligt lag.
Jag lovade Numitor att skydda pojkarna som vore de mina egna söner.
Den dagen ska jag be med dem vid deras fars grav, och sen...
...kommer gudarnas vilja att ske.
Förlåt mig...
...om jag har sagt för mycket.
Var är det? Var är mitt band?
Har nån sett mitt band?
-Där är det. -Vad gör du? Tänkte du stjäla det?
-Du tänkte stjäla det! -Nej, jag hittade det på marken.
Ni två!
Vad heter du?
Jag känner inte dig.
Wiros.
Wiros? Vad är det för ett namn?
Det är mitt namn.
Elden håller vilddjuren borta. Låt den inte slockna.
Cnaeus... Håller elden henne borta också?
Vargarnas härskarinna.
Rumia.
-Är du rädd för Rumia? -Nej!
Det är bara mig du behöver vara rädd för.
Håll elden vid liv!
Vem är det?
Det är min tur att hålla vakt.
Vi får inget regn.
Gudarnas vilja har ännu inte uppfyllts.
Ni är ensamma. Er far är död, och Numitor och er mor är långt borta.
Men ni har tur som har varandra.
Jag vet hur mycket två bröder kan älska varandra.
Och hat?
Tror du att två bröder kan hata varandra?
Jag var den starkaste krigaren i Alba.
Den mest respekterade och guds- hängivne. Jag gav Vesta min dotter.
Men Numitor var äldst. Han föddes före mig.
Därför utropades han till kung.
Jag omfamnade honom och önskade honom lycka och välgång, men samtidigt...
Ja, jag hatade honom.
Önskade du någonsin hans död?
Vet du vad en kung är?
En kung är en ledare.
Starkare och visare än alla andra.
En kung är mycket mer än så. Han har gudomlig makt.
Han har folkets liv och död i sina händer.
Endast gudarna kan bestämma över en kungs liv och död.
Och jag är blott en man.
Regnet kommer att komma.
Vår stad är helig. Gudarna kommer inte att överge oss.
Ut härifrån.
Ut. Jag vill inte prata.
Det är jag som måste prata med dig.
Skicka iväg dem.
Behöver du två för att slå bort Spurius ord ur tankarna?
Det är inte Spurius röst som plågar mig.
Det är mitt eget blod, som både vill och inte vill.
Du vet vad som är det rätta att göra.
Numitor är i exil, men himlen brinner fortfarande.
Gudarna, precis som människorna, förväntar sig en riktig kung.
Endast han med störst kännedom om livet kan bli kung.
De där pojkarna är ingenting. Du har redan handlat i deras ställe.
Du tog upp den glödande masken och förblindade din bror.
Ta den makt som du har rätt till.
Är du där?
Ilia.
Jag har bestämt mig för att ge mig av i gryningen.
Jag ska inte ta farväl av nån.
Men gråt inte.
Jag hämtar dig här när du har slutfört ditt prästämbete.
Nej, Enitos. Du får aldrig återvända hit.
Jag kan inte leva utan hoppet om att få träffa dig igen.
Om du återvänder hit kommer ditt öde att vänta på dig.
Man kan inte fly från gudarnas vilja för evigt.
Kommer jag aldrig att få se dig igen?
Jag söker upp dig när jag är fri.
Glöm mig inte...och dö inte.
Jag kommer inte att glömma dig.
Håll dig undan din bror.
Ge mig din hand.
Vart ska du?
-Vart ska du, frågade jag. -Det blir bara en kung.
Jag förstår inte.
Du ska bli den ende kungen.
Vänd dig om, Enitos. Se mig i ögonen!
Jag måste ge mig av. Lita på mig.
Jag kan inte lita på dig om jag inte förstår.
Vi lovade mor att aldrig skiljas åt.
Mor vet inte vad gudarna har bestämt.
Och det gör du?
Jag måste ge mig av.
Vi är inte två.
Vi är höger och vänster sida. Två halvor av samma man.
Förlåt mig.
Lita på mig. Du ska bli kung på egen hand!
Om du ger dig av får Alba ingen kung.
Vad gör du? Vad gör du?
Nej, nej!
Jag fruktar inte det som väntar oss.
Jag är inte rädd.
Du har rätt.
Det får inte jag heller vara.
Vi går tillsammans till fars grav före kröningen-
-och ber till honom om styrka.
-Ge mig mitt band! -Vad menar du?
-Mitt band. Du stal det, din usling! -Nu räcker det!
Sluta upp med det där!
Nu går vi till Cnaeus.
-Jag har inte gjort nåt! -Vi får se.
Vad har hänt?
-De slogs. -Wiros har stulit mitt band.
Du är galen. Jag har inte stulit nåt.
Släpp dem.
-Jag har inte stulit nåt band. -Jo!
Har du bevis för din anklagelse, Picus?
Han måste ha det på sig. Han hade inget eget, så han stal mitt.
Undersök honom.
Gör som han säger.
Leta på hans sovplats.
-Omöjligt! Han har gömt det! -Jag har det inte.
Jag hade det vid elden och sen slumrade jag till...
Tyst!
Se på mig, Wiros.
Har du gjort det Picus anklagar dig för?
Jag har inte stulit nåt.
Om du har gjort det...
...är du en tjuv, och tjuvar måste dö.
Men om du inte har gjort det...
...måste Picus dö för att han anklagade dig utan anledning.
Nej! Säg som det är! Säg att du stal mitt band!
Jag har inte stulit nåt.
Snälla! Säg sanningen!
Leta igen!
Nå?
Ingenting. Det finns inget här.
-Håll fast honom. -Nej, nej!
Elden, Picus...
Din enda uppgift var att vakta elden.
Du ska sitta fem dagar i en bur.
Nej...!
Den som matar honom får med mig att göra.
Varför? Varför?
Jag blev falskt anklagad! Varför?
Tror du att min bror och jag blir bra kungar?
Om en kung var bra eller inte vet man först efter hans död.
Gudarna har gett er en svår uppgift. Ni står bara till svars inför dem.
Vi borde fly.
Fly!
Döda dem!
Enitos!
Ta fast honom!
Vad har ni gjort?
Hur kunde ni låta honom fly?
Han var snabb. Förlåt mig.
Vi måste rädda kungariket.
Om döden ännu inte har tagit honom... så ta fast honom ni, och döda honom.
Alba är räddat.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com