Vi räddar Alba.
Detta vet gudarna om.
Alla letar efter honom.
Jag skulle hellre sjunka genom jorden ner till de dödas rike...
Jag skulle hellre sjunka genom jorden ner till de dödas rike-
-än att framföra det här smärtsamma budet.
Han har blivit dödad.
Hans bror Iemos mördade honom.
Han förblindades av en grym gud. Han ville ha riket för sig själv.
Jag såg honom genomborra Enitos i ryggen med sin dolk.
Det är inte möjligt.
Jag stod långt bort, obeväpnad.
Jag kunde inte rädda honom. Jag svär, inför alla gudar-
-att mitt hjärta inte kommer att få frid-
-förrän jorden har druckit Enitos blod!
Vem ska nu bli Albas kung?
Tala om för oss vem som blir vår kung, Amulius!
Alba måste få en kung!
Lagen säger att du ska bli kung!
Du är den ende som kan leda vårt förbund.
Länge leve Amulius!
Ge dem vad de vill ha.
Du kommer att bli en storartad kung.
Länge leve Amulius! Länge leve Procas son!
Död åt Iemos! Död åt Iemos!
Död åt Iemos!
Ilia. Albas kung vill tala med dig.
Känner du igen mig, Ilia?
Far.
Ditt ansikte har förändrats.
Darra inte.
Be Gudinnan att skydda mig och bringa framgång åt Alba.
Jag förstår inte.
Endast kungen får träda in här.
Jag är kungen.
Du?
Och tvillingarna?
En lever, men det är den sämre av de två.
Han mördade sin bror framför ögonen på mig.
Vem av dem lever?
Iemos lever.
Varför gråter du? Ilia...
Varför?
Far...
Jag gråter glädjetårar för din skull.
-Är du hungrig, Wiros? -Ja, snälla!
Bräk.
-Jag förstår inte. -Bräk!
Som ett får!
Du föddes till slav.
Såna som du ska behandlas som djur.
Jag hittade honom vid floden. Han andas.
Den här är min.
Vad ska jag göra med honom?
Han kan bli min slav.
Bravo, Taurus. Han har funnit sig en slav.
Lever han verkligen?
Håll fast honom! Håll fast honom!
Han är en rebell. Han gillar inte att bli fasthållen.
Ge honom till mig. Jag ska lära honom.
Så där!
Så här får man slavar att röra på sig!
Se så, din slyngel!
Håll fast honom!
Var kommer du ifrån?
Han är värdefull. Han är ingen slav.
Talar du vårt språk?
Slicka.
Den är min!
Akta dig, annars skär jag halsen av dig!
Har du nåt att äta?
Vi är Luperci. Vi kommer från Velia.
Du hade tur som råkade på Taurus.
Han är dummast av dem alla.
Hör du dem?
De sliter hjärtat ur oss dödliga och äter upp det.
Du var ensam i skogen... Mötte du andarna?
Varför svarar du inte? Vad har jag gjort dig?
Det ni gör, det gjorde jag som barn.
Jag var i skogen med min bror.
Vår far lämnade oss ensamma i en hel månad.
Rumia känner lukten av rädsla.
Och du stinker av det.
Tror du att du är bättre än jag?
Du har ingenting. Du har ingen.
Du är bara en slav.
Du är som jag.
Jag är fri...
...och du sitter i en bur.
Jag är inte som du.
Vår dotter darrade.
Som om hon var rädd för mig.
Hon är inte rädd för dig.
Hon är rädd för allt utanför templet.
Du är trött.
Jag har inte sovit på flera dygn.
Din makt är säker.
Iemos lever.
Så länge han lever är min makt som ett hus byggt på lera.
Han kan inte fly för evigt.
Ingen kommer att ge beskydd åt en brödramördare.
Ertas.
-Drick! -Inte nu.
-Gabis kung har en oxe på tungan. -Hallå!
Ertas vållades störst smärta efter mig.
Han och Numitor stod varandra mycket nära.
I Veji räddade min bror honom från etruskernas svärd.
Varför talar du om Veji nu?
Din bror är i exil, Enitos är död och du skäms inte för att äta och dricka.
Jag har alltid beundrat ditt mod, Ertas.
Men tänk på vad du säger nu.
Får jag inte längre tala?
Ingen hindrar dig.
Prata på. Vi lyssnar.
Ni kände inte tvillingarna.
Enitos och Iemos älskade varandra.
Iemos kan inte ha dödat Enitos.
Jag skulle inte heller ha trott det om jag inte hade sett det själv.
Men jag såg det inte.
Du fruktar att mista dina privilegier.
Du och Numitor var vänner. Därför säger du så här.
Mitt folk är hängivet Alba. Vi har aldrig fått oförtjänta privilegier.
Vad vill du ha då, lille kungen av Gabi?
Sanningen.
Sanningen...
Sanningen känner bara jag till.
Och du får lov att tro mig.
Den nye kungen får mycket att ta itu med.
Ditt folk borde få ny mark att bruka.
Vad ska du säga till pojkarnas mor?
Pojkarnas mor är lyckligt lottad.
I exilen får hon aldrig veta vad hennes son gjorde.
Upp med dig, slav!
Där jag går, följer du med.
Vi kommer att få gå tillbaka tomhänta.
Säg inte så. Vi måste ta med oss nåt, om det så bara är en mus.
Cnaeus slår ihjäl oss om vi kommer tillbaka tomhänta.
Vi måste visa att han kan lita på oss så att vi blir hans jämlikar.
Gå.
Tvinga mig inte att släpa dig!
Sluta titta på mig så där!
Knyter du loss repet om jag fäller vildsvinet?
Om du talar igen binder jag fast dig vid trädet-
-så blir du mat åt vargarnas härskarinna.
Banka era käppar i marken om ni vill fånga den.
-Tyst, slav! -Lyssna på mig.
Jag vill bara hjälpa er.
Lita på mig. Jag ska inte rymma.
Du ger Cnaeus ett vildsvin och äran blir bara din.
Det här är mitt, kom ihåg det.
Moder Vesta...
...trefaldiga Gudinna...
...fruktbara moder.
Du har alltid funnits...finns...
Vad är du, Moder?
I tio år har jag tjänat dig.
Varje kväll har jag hållit liv i elden åt dig.
Vad har jag gjort för fel?
Är det mitt fel att Enitos är död?
Nej, jag gjorde inget fel.
Jag har vaktat elden förgäves.
Du bryr dig inte om dina tjänare.
Så jag kommer inte att bry mig om dig mer.
Det sägs att du är skicklig på att jaga.
Skickligare än din herre.
Varför gömmer du dig i skogen?
Flyr du från nåt?
Har du dödat nån?
Jag har inte dödat nån.
Gå.
Välj ut den bästa biten.
Det är sant.
Han jagade med oss, men han gjorde bara sin del.
Aburius och Pacuvius säger nåt annat.
De säger att du inte gjorde nåt.
Det är inte sant!
Berätta sanningen, slav.
Det var Taurus som fällde vildsvinet. Jag lydde bara hans order.
Du ljuger för att försvara din herre. Det hedrar dig.
Kom. Jag vill att du ska sitta bredvid mig.
Bravo, Taurus. Du hade en slav i en dag.
Taurus säger att slaven tillhör honom.
Men nu säger jag att han inte längre är nån slav.
Nu lyder han bara mig.
Ta. Ät.
Mars är med oss!
Ät.
Köttet räcker till honom också.
Ta hit honom. Han har fått sitt straff.
I dag ska vi alla äta.
Gå.
Du har honom att tacka för att du får äta.
Tack. Det är tack vare dig som jag nu får äta.
-Tala högre! -Tack!
-Jag står i skuld till dig. -Det räcker.
Jag säger när det räcker.
Är du hungrig?
-Hungrig. -Hungrig.
Hungrig. Hungrig! Hungrig!
Man får inte behandla dem inte för illa.
Då tror de att de inte har nåt att förlora.
Här, ta det här.
Får jag äta det?
Låt dem inte se dig.
Rör mig inte.
Jag är oren.
Är det sant som de säger?
Fråga inte det du inte vill ha svar på, far.
Jag vill höra det från dig.
Jag släckte den heliga elden.
Inte av oaktsamhet eller trötthet, utan medvetet?
Varför?
Sen Enitos dog har jag börjat förakta livet.
Vad pratar du om, min dotter?
Jag var sex år när Numitor valde ut mig till gudomlig tjänstgöring.
Enitos var åtta.
Han sa till mig:
"När du vakar över elden"-
-"ska jag tänka på dig varje kväll."
"Och när du tittar på månen, så tittar jag på samma måne."
Jag var inte ensam. Vesta älskade mig och Enitos väntade på mig.
Du vanhelgade elden för ett barndomsminne...
Nej, far.
Enitos var mitt livs kärlek.
Jag träffade honom i hemlighet. Varje månad rörde jag vid hans hand.
Jag bad Gudinnan att skydda honom.
Tyst!
Älskade dotter...
Du har förstört allt.
Far... Låt mig se Enitos en sista gång.
Innan jorden sluter sig ovanför mig.
Du får inte röra vid mig.
Du kommer att begravas levande.
-Det är din lott. -Far.
Min dotter kommer att dö och jag måste döda henne.
Du kan inte rädda henne. Känn ingen skuld.
Om Enitos inte vore död skulle Ilia vara i säkerhet.
Jag har alltid vetat om Ilias kärlek till Enitos.
Varför?
Varför sa du inget?
Varför?
För att Enitos var tvungen att dö.
Smärtan ska inte besegra dig.
Ilia har avgjort sitt eget öde.
Vi har ingen makt över detta.
Ilia är fördömd.
Be mig inte om bevis, min son.
Jag vet hur en lögnare låter.
Jag ber inte om bevis, bara om ett tal som kan övertyga kungarna.
Man kan inte övertyga dem som inte vill bli övertygade.
Spurius, Mezentius, Capys...
Alla förbundets kungar står med Amulius.
Om det är sant är vi ensamma.
Rädda Numitor, kosta vad det kosta vill, och för honom till Gabi.
När vi möts igen bestämmer vi vad vi ska göra.
Du har ont om tid. Gör det du måste göra.
Jag är här, Enitos.
I döden får vi äntligen vara tillsammans.
Gör det ont?
Nej.
Vad är det?
Jag märker att du inte tycker om att prata.
Men det gör du.
Det är det enda jag är bra på.
Du pratar också mycket om natten.
Du skriker och gråter.
Du sa "bror" om och om igen.
Du var hungrig och jag gav dig att äta. Vad mer begär du av mig?
Jag kan inte göra mycket för dig... men jag kan lyssna.
Är det samma bror som du var i skogen med?
Han är död.
Och med honom förlorade jag allt jag hade.
Nu hoppas jag att han ska ta med mig till de dödas rike.
När jag var hungrig gav du mig att äta.
Såna som du är inte gjorda för döden.
Därför fruktar du inte andarna.
För döden skrämmer inte dig.
Jag vill inte dö, far.
Jag ska be för dig till alla gudar.
De kommer att välsigna dig med en ljuv sömn.
Den kommer inte att vara ljuv. Det vet du.
Den kommer att bestå av hunger, törst-
-och mörker.
Vi har genomlevt en fruktansvärd tid...
...av förlust och mörker.
Himlen har öppnat sina portar.
Och ovädrets raseri svepte omkull oss.
Men nu ser jag på er...
Jag ser er hårda, djupa blick...
...och ser att ni har stått emot.
Ni är kvar!
Ta upp era lansar på nytt!
Stäm upp i era stridsrop på nytt!
Alba! Alba!
Minns detta stridsrop när ni har återvänt hem.
Vi kan bara överleva om vi står enade.
Silvia! Känner du igen mig?
Jag är Lausus, Ertas son.
Om vi upplöses kommer vi att tyna bort.
Gå nu.
Sörj era döda i ensamhet.
Strålande Mars...
...beväpna mig i striden.
Låt mig leva...
...så att jag kan döda Iemos.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com