Brev.
Kjære Alex,
merk min midlertidig adresseendring, til Robert, faren min.
Gus og jeg er her fordi mamma er i fengsel.
Gus har begynt å male igjen, mest for å dekke over hullene i veggen.
Men de er ganske sære.
I går malte han meg med rødt hår på vei ut av kyllingsjappa på Barrett Street.
Han kalte det "Rød er bedre en død".
Nå maler han hvordan mamma møtte pappa.
Hun har aldri fortalt oss hvorfor hun rømte hjemmefra.
Men av en eller annen grunn haiket hun nordover.
Rett utenfor Townsville drar en gærning henne inn i bilen sin.
Han kjører ut mot sukkerrørplantasjene.
Det er veiarbeid, så han må senke farten.
Ikke et jævla ord.
Helvete!
Og mamma kaster seg ut på veien.
Faen!
Alt i orden, skatt. Jeg har deg. Det går bra.
Herregud.
Takk.
Mamma så inn i de dype blå øynene til mannen som reddet henne.
Den mannen var Robert Bell…
Hei.
Faren min.
GUTT SLUKER UNIVERSET
EPISODE 4: GUTT MISTER PAPPA
KJENTE AUSTRALSKE FENGSELSFLUKTER
Faen og!
Hallo.
Helvete!
Hjelp!
-Pappa, hva i… -Pokker!
Hvorfor gjorde du det der?
-Buksene dine stod i fyr! -Jeg tok dem av, din idiot!
Er alt i orden, Robert?
Greit, folkens, showet er over.
-Ok. -Takk.
-Kom nå. -Hvor er brillene?
Hvor er brillene mine, Eli?
Det stinker terpentin her.
Hva skjedde?
-Jeg prøvde å få meg en drink. -Dra på puben neste gang.
Kanskje dere burde slutte å bruke barnetrygden på maling og dritt.
-Kanskje vi bør besøke mamma. -Det kalles agorafobi, Eli.
Agorafobi: "Frykt for offentlige steder med mye folk."
Definisjon fra Oxford ordbok.
-Få noen andre til å følge dere. -Hvem?
Ikke vet jeg. Slim Halliday?
Slim nekter å dra dit. Vi har allerede spurt.
Ikke svar! Det er nok barnevernet.
Dere må tilbake på skolen før dere havner i fosterhjem.
Ikke se sånn på meg, Eli Bell!
Det er ikke min feil at stefaren deres ble spist av en hai.
Unnskyld.
Greit, ok. Jeg henter trygden min i ettermiddag.
Så kan dere kjøpe med kylling og pomme frites til middag.
Familiemiddag. Ja?
Kylling, pommes frites. Jeg er bedre i morgen.
Unnskyld, kompis.
QUEENSLAND HELSE- OG OMSORGSETAT
TIL MR. HALLIDAY.
VI BER OM AT DU SNAREST MØTER TIL LYMFEKNUTEBIOPSI PÅ BRISBANE SYKEHUS
Tingeling!
Kuttet virkelig broren din av deg fingeren?
Det var et uhell.
Skal vi ta hevn?
Du må forsvare deg, ellers blir det bare verre.
Neste gang blir det pikken din.
-Vi skal starte en gjeng. Bli med? -Hva med Darren?
Darren jobber med moren sin nå.
-Hva? Hjelper han Bich med restauranten? -Den andre jobben.
-Det der vet jeg ingenting om. -Sikkert ikke.
Moren din fikk 3-4 år for langing?
Hvordan har hun det? Eller har du ikke besøkt henne?
Alle der er lesber eller knuller vaktene.
Skal du besøke henne, bør du fikse deg litt først.
Få vasket håret ditt godt.
-Jeg har ham. Hjelp meg. -Nei!
-Ok, hold armene. -Rolig, gutt.
Gi dere! Drit og dra, Bobby!
-Gi dere! -Hvordan føles det!
Gni det godt inn. Gi næring til røttene. Sånn, ja.
-Lekkert! -Slipp meg!
Hvordan føles det?
Tok du med videoen?
Eli!
Hva skjedde?
Det er bare ketchup. Bobby Linyette og kompisene tok meg.
-Skal jeg gi dem en omgang? -Nei. Jeg må kjempe mine egne kamper.
Rød er bedre enn død, ikke sant?
Det blir bedre.
-Hva da? -Dette livet.
Så bra at du glemmer at det var dårlig.
Sikkert.
Hvordan skal det skje?
Sånn er det bare. Jeg har vært her før.
-Hva snakker du om, Gus? -Vi lever det samme livet, igjen og igjen.
Når man dør, begynner man på nytt. Likt, men annerledes.
-Slim hadde en annen teori. -Det er ingen teori.
Vi har allerede dødd en gang, ikke sant? Så kom vi tilbake.
Hver gang prøver jeg å se for meg feilene vi gjorde, slik at jeg kan fikse dem.
Det kommer i bruddstykker. Men det er slik fremtiden kommuniserer.
-Husker du stemmen fra den røde telefonen? -Ja.
Og at du syns du gjenkjente den?
Jeg tror det var meg.
Som snakket til deg fra fremtiden.
Du, Gus, jeg liker at vi snakker sammen nå, men…
Vær så snill, ikke bli helt gæren.
Livet er tøft nok fra før av.
Hjelp!
Hei! Hei, betjent!
Frankie, slutt å forstyrre. Hva er det denne gangen?
Jeg venter på å få snakke med barna mine.
-Vi har telefon. Har du et nummer? -Ja, til eksen min. Han svarer ikke.
-Så skriv. -Jeg har prøvd. Ikke noe svar.
Så skriv en gang til, da.
-Jeg vet hva som foregår her. -Fortell. Hva er det som foregår?
Jævla Tim Cotton vil ikke at jeg skal prate med familien.
-Hva snakker du om? -Spør kriminalbetjent Cotton.
Jeg vil bare snakke med familien, slik alle andre gjør.
Kan du fortelle ham det? Vær så snill.
Frankie, vi prøver bare å få levert ut lunsj her.
Beskjeder til sjefene kan legges i klageboksen.
Vil du smake?
Nei.
Nei takk.
Jeg må tenke.
Jaggu!
Da er du på rett sted.
SLIM HALLIDAY FLUKTHISTORIENE HANS ER SANNE.
"BOGGO ROADS HOUDINI" HELE 10 FLUKTFORSØK, TO VELLYKKEDE.
HALLIDAYS SPRINGBRETT - HVORDAN?
Helvete.
Se på dette. Se, gutter. Dere må komme dere tilbake på skolen. Brennkvikt.
HASTER SKOLEFRAVÆR
Først må vi besøke mamma.
Greit. Da blir dere tatt vekk herfra, plassert i fosterhjem,
så kan dere vokse opp å bli kriminelle som kompisen deres Slim Halliday.
Hun tror vi har glemt henne!
Jeg er ikke vanskelig for moro skyld. Jeg prøver å ta vare på dere.
Ikke svar!
Dette er Lyle Orlik.
Narkolanger på mellomnivå som påstås å ha rømt.
Vi vet alle at heroinimporten er dominert av gjenger fra Vietnam.
Å kutte av lemmer som hevn er deres signaturtrekk.
Så du sier at det ikke var et haiangrep?
"Ujevn amputasjon gjennom kneleddet, ukjent årsak."
Fant vi ut hvem Frankie er?
Frankie Bell, Lyle Orliks de facto kone. Hun ble arrestert for salg og oppbevaring.
Hun har to sønner, alder 13 og 15, som går på Greenview.
Den yngste, Eli, dukket opp her med en skadet hånd.
Han sa det skyldtes slemminger.
-Hva slags slemminger? -Aner ikke.
Han stakk da politiet kom. Tytus var her for et møte.
Og Raymond Leary prøvde å stange seg inn gjennom døren.
Sykehuset journalførte skaden som en hjemmeulykke.
-Han sa at broren gjorde det, med øks. -15-åringen?
Broren min svimeslo meg med en rake da jeg var 15.
Vi prøvde å gjenskape El Cid.
Skolen sier ikke hvor de oppholder seg, mulig de ikke vet.
Kontakt kompisen din Tim Cotton. Kanskje han vet noe.
-Han er ikke kompisen min. -Nei, men han liker deg. Nesten like bra.
Kom igjen, ingen sure miner. Bruk talentene dine!
Skaff storyen, og få dette rotet av skrivebordet mitt.
-Hei… Tim. -Caitlyn? Hallo.
-Skal du søke jobb her? -Jeg vet ikke om jeg er kvalifisert.
Det er bare en slange. Hvor vrient kan det være?
Hva drikker du?
Bare vann.
-Du må kjøpe en drink her. -Hun er med meg, Bonnie.
Gå vekk. Elsker deg.
-Så? -Asiatisk narkokrig.
Jeg så gjennom hevnmordene fra de siste fem årene.
Stort sett dopsmuglere, stort sett uløste.
Vrient når flere delstater er involvert. Politiet i New South Wales er korrupt.
Og ikke i Queensland?
Du dømmer vel ikke vår høye moralske standard her?
-Så, Lyle Orlik? -Hvem? Haiangrepet? Hva med ham?
Sønnen, Eli Bell, dukket opp på kontoret.
Uten finger. Sa det var noe han ville fortelle.
Å ja?
-Vi har ikke pratet enda. -Dropp det.
Etterforskningen pågår.
Det jeg kan si, uoffisielt, er at Dustin Vang er på radaren vår.
BTK-gjenglederen fra Sydney?
Så du tror Lyle Orliks død var narkorelatert.
Du, dette er strengt taushetsbelagt, forstår du?
-Hva? Hvor lenge? -Til vi får noe som holder i retten.
Du må holde deg unna dette.
-Hvor lang tid vil det ta? -Måneder.
-År. -Der ryker storyen.
Beklager. Jeg lover at du blir den første som får beskjed når vi nærmer oss.
Frem til da vil det være til hjelp om du lar denne passere til gjerdevokteren.
-Hvis du forstår? -Jo da.
Jeg får ofte den beskjeden. En av grunnene til at jeg hater cricket.
Hallo?
Venter du besøk?
-Hallo? -Kommer!
-Hei, Miss Birkbeck. -Hei, Eli. Er faren din hjemme?
Ja, han jobber nattskift. Så han sover akkurat nå.
Går du og vekker ham?
Greit.
-Pappa. -Hva? Dra til helvete.
Det er Poppy Birkbeck og en betjent. Hun har håndjern i beltet og…
-Hvem faen er Poppy Birkbeck? -Skoleterapeuten.
Dra fra gardinene, ok?
Eli.
-Liker du henne? -Hun er ok.
Hun er ganske nysgjerrig. Irriterende. Men hun er ok.
Si at jeg kommer ut straks, ok?
-Ok. -Ok.
Han kommer nå.
Ok.
Kommer!
Gus. Kom hit.
Kom hit. Rydd opp her, ok? Vi har gjester.
Rydd opp rotet her, ok? Takk.
Ok.
-Hallo, jeg er Robert Bell. -Poppy Birkbeck, skolerådgiver.
Eli har fortalt meg om all den gode hjelpen du har gitt dem.
Vi gjør vårt beste.
Å bli kjent med det indre barnet er skolens viktigste jobb.
Så sant, så sant.
Utdannelse av sinnet uten utdannelse av hjerte er ingen utdannelse.
Absolutt. Jeg lever etter det sitatet. Aristoteles.
For en herlig gammel, gresk fyr. Han elsket å gå tur.
-Dette er betjent Daley. -Hyggelig å møte deg, betjent Daley.
Saken er, Robert… Får jeg kalle deg Robert?
Ja, Pippy. Poppy.
Guttene har ikke vært på skolen på tre uker, og…
Ja, vi venner oss fortsatt til denne nye situasjonen,
nå som guttenes mor er fengslet.
Det skal ha vært en brann?
Frityrolje. Du vet…
-Ble noen skadet? -Nei, alt i orden.
Alt i orden… Alt i orden her.
-Har du noe imot at vi kommer inn? -Nei.
Nei, selvfølgelig ikke.
-Vi går inn i boligen. -Oppfattet. Står klar.
Vi driver og rydder litt, så det er litt kaos.
Gus, Eli, dette er betjent Daley. Hun er fra barnevernstjenesten.
-Hvordan går det? -Jo, det går veldig bra.
-Det var synd med fingeren, Eli. -Uhell med øksa, var det?
Ja, det var det. Det var dumt av meg. Jeg burde ikke gjort det.
Gus må ha vært knust.
Gus blir vel egentlig aldri knust. Vil du sette deg, Poppy?
Dere gutter får gi oss litt fred, så vi kan bli litt bedre kjent.
Tatt en prat, og…
Sånn. Beklager.
Takk.
Kanskje fikse litt te og småkaker?
-Ok, sånn, ja, flinke gutter. -Kom, Eli.
Ok, så…
"Te og småkaker"?
Det må være fint å ha guttene her igjen.
Det er en stor gave og et enda større ansvar.
De kan ikke bli borte fra skolen på ubestemt tid.
Det er det jeg sier til dem. Ikke sant?
-Jepp. -Jepp.
Æsj!
Guttene har visst ikke besøkt moren i fengsel enda.
Nei, det har vært travelt for oss alle.
Litt av en mappe.
Det blir litt.
Ja.
Guttene har hatt flere traumatiske opplevelser opp gjennom årene.
Skilsmissen, stefarens kriminelle aktiviteter, og nå adskillelsen fra moren.
Her.
Ok.
Takk, Gus. Vi tar en prat med deg og Eli straks.
Kan du pakke en liten bag til dere to?
Vent, hva?
Saken er, Robert, at skolen verdsetter sønnene dine svært høyt.
Vi syns de er utrolige skarpe. Faktisk svært eksepsjonelle.
Så hvorfor pakke en bag?
Vi håper at du kan overbevise oss om at vi ikke trenger å reagere.
Truer du med å ta fra meg guttene?
-Ingen truer noen her. -Ikke?
Jeg har levd lenge nok til å gjenkjenne en trussel.
Robert.
Du kommer hit med din oppriktighet og dine pokkers utspørringer.
Det var en brann i hjemmet ditt, et av barna er alvorlig skadet.
-Vi er ikke her for å berolige deg. -Godt å vite, for det gjør dere ikke.
Du har aleneansvar for to gutter.
For jeg er faren deres!
Vandelen din er ikke akkurat plettfri.
Hør her, jeg skal ikke nekte for at jeg tar et glass for mye iblant.
Og som vi alle vet, én ting fører til en annen.
Ordensforstyrrelser, vold som leder til kroppsskade.
Stort sett, må jeg legge til, som mottaker.
Mot guttene?
Kanskje en liten ørefik for å holde dem på matta.
Ikke noe mer ekstremt?
Jeg vet ikke hva du… Hva anklager du meg for?
Jeg anklager ikke, jeg spør.
Kan vi snakke om Gus' kunstverker.
Ja, jeg…
Ja, det vil jeg gjerne, Poppy. La oss snakke om kunst.
Disse bildene, de er veldig bra.
Ganske eksepsjonelt for en 15-åring, faktisk.
-Men motivet er til tider litt bekymrende. -Livlig fantasi. Det ligger til familien.
Herregud, hvor mange mapper har dere om oss?
Dette er kun Gus' kunstarbeider fra skolen.
Jeg nevnte for Daley at Gus i lang tid har holdt seg til ett motiv.
Det er da vel ikke ulovlig, er det?
Dette er hans bidrag til science fiction-konkurransen.
Bra. Veldig bra.
Og dette er familieportrettet hans.
Ja, det er vakkert.
Han liker å dra på biltur. Det har han alltid gjort.
Eli sa at Gus tegner en drøm som begge guttene har.
HVORFOR SA DU DET?
Han beskrev drømmen svært detaljert.
Lyden av motoren som kjører av veien, lukten av setetrekkene.
Ja, sånn er vår Eli. Han liker detaljer.
Greia er, en felles drøm er ikke utenkelig, men det er svært uvanlig.
Så jeg lurer på om det er bedre å kalle hendelsen med sitt rette navn.
Ikke en drøm, men et minne.
En bilulykke to dager etter at kona di forlot deg.
Hvorfor må du ta opp den dritten der?
I en uttalelse, som hun så trakk tilbake, sa hun at du prøvde å drepe barna.
Pisspreik!
Hun trakk det tilbake. Hun var bare forbannet på meg.
-Du ville ikke drepe dem? -Så klart ikke!
Dere folk, dere elsker dette. Dere elsker dette, ikke sant?
Nei, Robert.
Jeg er her for å høre din versjon. Vi vil nok begge det beste for guttene.
-Og det beste for dem er å ta dem fra meg? -Det er ingen som sier det.
Det er det dere begge tenker, ikke sant? Hva skal det være godt for?
Skille dem. Alt de har, er hverandre.
Plassere dem i fosterhjem og si at faren er et monster.
Jeg elsker guttene.
De er guttene mine.
Den tiden da de var små,
det var den beste tiden i mitt liv.
Du kjørte dem ut av byen, midt på natten, de var i pysjen.
Og på en eller annen måte endte dere tre på bunnen av en innsjø.
Helvete!
Ok, jeg skal fortelle dere nøyaktig hva som hendte.
Jeg kjørte guttene ut til Cedar Creek Falls for å telte.
Moren deres og jeg hadde hatt litt problemer.
Men guttene elsket å telte under åpen himmel.
Jeg sliter med panikkangst når jeg er stresset.
Det har jeg helt siden jeg var guttunge.
Jeg begynte å skjelve. Veldig.
Jeg kjørte inn i en krapp sving og så ikke hvor jeg kjørte.
Jeg innså ikke hvor fort jeg kjørte.
Kom!
Eli.
Eli. Eli, kom igjen.
Herre, ikke dra fra oss.
Jeg trodde jeg skulle miste Eli.
Hjelp! Hjelp oss, vær så snill!
Eli.
Fyren som bodde i hytta ved vannet, ringte etter hjelp.
Vær så snill. Vær så snill!
Jeg ristet i ham.
Ropte på Gud og ba ham bringe ham tilbake.
Min vakre gutt.
Det går bra. Sånn, ja.
-Ambulansen er på vei. -Eli.
Herregud, du skremte meg.
Da ambulansen kom, sa de at vi ikke var de første som kjørte av der.
At det var et mirakel at ingen ble alvorlig skadet.
Vi var vel bare heldige.
Pappa.
Gi oss et øyeblikk, gutter. Vi er opptatt.
Nei, gi dere nå. Hva er det dere vil?
Ikke la dem ta oss vekk herfra, pappa. Vi nekter.
Vi bryr oss ikke om hva som har hendt. Gus og jeg vil ikke bo noe annet sted.
Robert, hvis du kan forsikre meg om at guttene kommer på skolen igjen,
og at de får besøke moren, så kan dette gå.
Jeg vet at jeg har vært en dritdårlig far. Men det kan jeg klare. Jeg kan bli bedre.
Dere skal få se. Dere skal få se, gutter.
Vi ses.
Seriøst!
Herregud, så stygg du er.
Han tenker nok det samme om deg.
Jeg tok en gang en fyr for seksuell omgang med en slik.
Hunnene er penere.
Det går nok ikke etter utseende når de har sex med dyr.
Hva er den der til?
Å kutte kamptennene hans.
Så han ikke tar biter av de andre hannene.
Angående Lyle Orlik…
Haiangrepet?
Noen folk lurer på om fyren fortsatt kan være i live.
Med en slik skade, skal man være ganske heldig.
Virket han som en heldig mann på deg?
Absolutt ikke heldig, var mitt inntrykk.
Hva brukes disse til?
Klippe tåneglene hans.
Sønnen hans skal ha mistet en finger i en hjemmeulykke.
Verden er farlig.
En dame fra The Courier-Mail snuste på storyen.
Jeg snakker med sjefen og hører om han vil tettet eventuelle hull.
Det er akkurat det jeg er bekymret for.
-Jeg anbefaler på det sterkeste… -Tim, så du forstår.
Med mindre du betaler oss og ikke motsatt, får du ikke komme med sterke anbefalinger.
Jeg er på deres side, Ivan. Jeg vil bare holde haiangrepene til et minimum.
I så fall bør du kanskje gjøre jobben din. Få kontroll på de ungene.
Og stans journalisten fra å blande seg i ting hun ikke bør.
-Jeg jobber med saken. -Ikke godt nok.
Ikke gjør noe drastisk, ok?
Journalisten lar det ligge, og jeg tar meg av ungene.
Gjør det.
Ellers må jeg gjøre det for deg.
-Går det bra? -Jepp.
Hei, Tingeling. Får jeg ønske meg noe?
Kjære Gus og Eli, dette er kompis Slim.
Jeg har prøvd å ringe dere et par ganger, men ingen svarer.
Dere er nok opptatt.
Jeg vil bare si at…
Jeg vil bare si at jeg har fått litt dårlig nyheter.
Jeg vil ikke skilles som uvenner, så har dere lyst til å fiske litt…
Faen.
Kom, så skal du få middag. Kom, så.
Pappa, vi er klare! Vi kommer for sent til bussen!
Mamma har besøkstid nå.
Altså, gutter…
-Jeg klarer det ikke. Beklager. -Faen, pappa! Du lovte! Hva mener du?
Jeg vet ikke. Hun hater meg fortsatt.
Hun klandrer meg for bilulykken, det er…
Det går bra. Vi forklarer som du forklarte til Miss Birkbeck.
Det går ikke. Hun vil ikke tro på det. Nei.
-Hent buksene hans. -Greit. Ok.
Pappa, de lar oss ikke besøke mamma uten deg, du blir med.
Jeg er lei for det, kompis.
-Ta tak. -Nei. Hva?
-Ta tak og få på ham buksene. -Nei.
-Hold ham, Gus. Hold ham. -Agorafobi.
-Nei! -Ja.
-Ja! -Herregud.
-Hva er det nå, for helvete? -Hjertet mitt. Jeg mener det.
-Nei. Slutt. -Ring ambulansen.
-Det er ikke noe galt med hjertet ditt. -Jo. Ring ambulansen.
Jeg tuller ikke.
Ring 113.
Ok, gå unna. Vi har ham.
Ok, Robert. Pust. Dette går helt fint. Vi tar deg med inn til en kontroll.
-Har dette skjedd før? -Til stadighet.
Panikkangst. Vi tar en EKG og blodprøver. Han er hjemme igjen til i kveld.
-Hallo, Jim. -Hei, Rob.
-Hei. -Beklager, Frankie. De kommer ikke.
-Hva mener du? -Guttenes far ble akutt syk.
De kom, men slipper ikke inn uten en voksen.
Nei, ikke faen!
Hei! Gi deg, Frankie. Ikke lag oppstyr!
-Jeg vil se guttene mine! -Frankie!
Oppfør deg, ellers får du ikke ha besøk. Da får du besøksforbud frem til jul!
Jeg vil se guttene mine!
Mamma!
Hei, dere to! Stikk, ellers ringer jeg politiet.
Greit, da.
Hei, Shelly.
Hei, Gus.
Takk.
-Hvordan går det med moren din? -Jeg vet ikke. Pappa skulle følge oss dit.
Jeg liker moren din. Gi henne en klem fra meg.
Jeg tror ikke det er lov å klemme i fengsel.
Det går ikke på krykker heller, så…
Hvordan går behandlingen?
Det fins ingen.
Muskeldystrofi.
Den verste typen. Man må bare se på at det blir verre.
Snart er jeg for svak for krykker.
Så blir det rullestol til jeg er for svak til å puste.
Men mirakler kan skje, ikke sant? Du snakker jo igjen.
Faen ta mirakler.
Hva kan jeg gjøre?
-Vil du ha burger? -Sikkert.
ENTREHAKE
SNOR
ENTREHAKE LAGET AV TO TREPINNER
HALLIDAYS SPRINGBRETT
Hei, er det Gill?
Jeg vil avtale et møte med Slim Halliday.
Eli.
En venn av ham.
Bare si at jeg trenger råd.
Får du noe?
Et par småtasser.
Tilbake på skolen?
Ja.
Politiet tvang oss.
-Bra. Har du besøkt moren din? -Hun svarer ikke på brevene.
-Kanskje hun er flau. -For hva? Hun har ikke gjort noe.
Damer kan være litt merkelige.
Vaktene vil nok ikke at vi skal ha kontakt.
I tilfelle vi sladrer om Lyle og Ivan Kroll.
Hun savner deg nok, men…
Hun vil nok at dere skal glemme det der og gå videre med livet.
Send henne litt julekake.
Hun får den ikke. De konfiskerer sendingene fra oss.
De gjør det iblant.
Det fins andre måter enn det offentlige postvesenet.
Som hva da?
Vent litt.
-Fikk du napp? -Den slapp.
-Hva slags andre måter? -Jeg kjenner en fyr. George Masoumi.
Han har levert frukt til Boggo Road de siste 12 årene.
Vaktene kjenner ham og sjekker ikke de skjulte rommene nederst i kassene.
-Hva smugler han? -Hva du vil. Sigaretter, sexy undertøy.
Hva skal man med sexy undertøy i fengsel?
Et av livets mysterier.
Hvis jeg ville få inn en hemmelig pakke til mamma,
kan jeg bare betale George.
Det trengs ikke. Jeg hjalp broren da han sonet en lang straff.
-Hva vil du sende henne? -Rømningsutstyr.
Gi deg! Hun blir tatt, og de dobler straffen.
-Du slapp unna. -Jeg hadde ingenting å tape. Livstid.
-Om fire juler er hun ute. -Fire år, Slim.
Da er jeg 17.
Unnskyld, jeg savner henne bare sånn.
Jeg har ingen voksne lenger. Bare deg og Robert.
Jeg vet. Men fire år er ingenting i det store og hele.
Og hun slipper ut tidlig med god oppførsel.
Fokuser på skolen. Gjør henne stolt av deg.
Jøss, vent.
Fikk du napp igjen?
Ja, det er mangrovesnapperen. Den må veie 10 kilo nå.
Jeg har fulgt med på den siden jeg kom hit. Smart som faen.
Hadde vært synd og skam å krepere før den gjør det.
Du har nok fortsatt et par år i deg, Slim.
Egentlig ikke.
Oat cell carcinoma. Stadium IV.
Hvor mange er det?
Fire.
Så, hvor lenge har du igjen?
Bare et par måneder.
Et par måneder? Nei. Hvorfor har du ikke sagt noe?
Jeg skulle skrive et brev, men… Jeg er ikke så god på slikt.
Si at du går til behandling.
Nei, jeg vil ikke ha den dritten.
Du kan ikke død, Slim. Du er den eneste faren vi har igjen nå.
Robert er faren din. Og, ærlig talt, har jeg nok lært deg alt jeg kan.
Du må gå til behandling, Slim.
Jeg trenger deg i live. Vær så snill.
"Den bevegende finger skriver, og går så videre.
Hverken fromhet eller medynk lokker den til å slette en halv linje.
Ei heller dine tårer vaske vekk et ord."
Ruba'iyat av Omar Khayyam, det beste diktet som er skrevet.
Ta stanga! Det er den jævla fisken! Ta den! Ta stanga!
-Ja, sveiv den inn. -Er det en jævla hai?
Det er den jævla mangrovesnapperen. Sveiv inn jævelen!
Kom igjen! Ta ham! Kom igjen! Gi ham litt line.
La ham leke litt. Du må la ham kjempe for det.
Hold den! Hold den! For pokker! Bare la den… Ikke la ham slippe unna…
Herregud! Vi har ham! Han kommer!
Nei, du! Kom igjen nå!
Herregud!
Slim, jeg har ham!
Slim, hent hoven!
Vær så snill, Slim. Si noe, Slim.
Vær så snill, Slim. Våkne opp.
Våkne opp, Slim. Vær så snill.
Hjelp!
Hjelp! Vær så snill!
Hjelp!
BASERT PÅ BOKEN AV TRENT DALTON
Tekst: Elin Wikstrøm