‫מכתב.‬
‫אלכס היקר,‬
‫שים לב לשינוי הזמני בכתובתי,‬
‫זה הבית של אבא שלי, רוברט.‬
‫גאס ואני כאן כי אמא בכלא.‬
‫גאס חזר לצייר,‬ ‫בין השאר, גם כדי לכסות את החורים בקיר,‬
‫אבל הציורים שלו די מוזרים.‬
‫אתמול הוא צייר אותי עם שיער אדום‬
‫יוצא מחנות "העוף האדום הגדול" ברחוב בארט.‬
‫הוא קרא לציור הזה "עדיף אדום מאשר מת".‬
‫עכשיו הוא מצייר את הסיפור‬ ‫על איך שאמא פגשה את אבא.‬
‫היא אף פעם לא סיפרה לנו‬ ‫מה גרם לה לעזוב את הבית ולברוח ככה.‬
‫- קיירנס‬ ‫2,500 ק"מ -‬
‫אבל מסיבה כלשהי היא נסעה בטרמפים צפונה.‬
‫בפאתי טאונסוויל,‬ ‫איזה פסיכופת הכריח אותה לעלות למשאית שלו,‬
‫וירד מהכביש לתוך שדות קני הסוכר.‬
‫הם נתקלו בעבודות בכביש, והוא נאלץ להאט.‬
‫שלא תעזי להוציא מילה.‬
‫לעזאזל!‬
‫ואז אמא שלי פשוט צללה אל האספלט.‬
‫פאק!‬
‫היי, לאט!‬
‫את בסדר, מותק.‬ ‫את בידיים בטוחות. הכול בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫תודה.‬
‫אמא בהתה בעיניו הכחולות והעמוקות‬ ‫של האיש שהציל אותה זה עתה.‬
‫והבחור הזה היה רוברט בל…‬
‫שלום.‬
‫אבי.‬
‫- ילד בולע יקום -‬
‫- פרק 4: ילד מאבד אבא -‬
‫- פריצות מפורסמות מבתי כלא אוסטרליים -‬
‫לעזאזל.‬
‫שלום.‬
‫אוי, כן.‬
‫פאק.‬
‫פאק!‬
‫הצילו!‬
‫אבא, מה…‬ ‫-שיט!‬
‫למה עשית את זה?‬
‫המכנסיים המזוינים שלך עלו באש.‬ ‫-הורדתי אותם, אידיוט.‬
‫הכול בסדר, רוברט?‬
‫אוקיי, חברים, ההצגה נגמרה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-תודה.‬
‫בוא נלך.‬ ‫-איפה המשקפיים שלי?‬
‫איליי, איפה המשקפיים שלי, חבר?‬
‫מסריח כאן מטרפנטין.‬
‫מה קרה?‬
‫רק רציתי לשתות משהו.‬ ‫-אולי כדאי שתלך לפאב בפעם הבאה.‬
‫אולי כדאי שתפסיקו לבזבז‬ ‫את קצבת הילדים שלי על צבעים וכאלה.‬
‫אולי כדאי שתיקח אותנו לבקר את אמא שלנו.‬ ‫-זה נקרא אגורפוביה, איליי.‬
‫אגורפוביה. "פחד ממקומות ציבוריים‬ ‫שיש בהם אנשים רבים",‬
‫כפי שמוגדר במילון אוקספורד.‬
‫תבקשו שמישהו אחר ייקח אתכם.‬ ‫-מי למשל?‬
‫לא יודע. החבר הוותיק שלכם, סלים האלידיי.‬ ‫-סלים לא מוכן להתקרב לשם. כבר ביקשנו ממנו.‬
‫אל תענו. זה מהמועצה לשלום הילד.‬
‫ואתם צריכים לחזור לבית הספר‬ ‫לפני שייקחו אתכם לבית אומנה.‬
‫ואל תסתכל עליי ככה, איליי בל!‬
‫זו לא אשמתי שאביך החורג נטרף על ידי כריש.‬
‫אני מצטער.‬
‫בסדר, תראו,‬ ‫אני אאסוף את דמי האבטלה שלי אחר הצהריים,‬
‫ואתם תוכלו להביא לנו‬ ‫עוף וצ'יפס לארוחת ערב, טוב?‬
‫ארוחת ערב משפחתית. כן?‬
‫עוף, צ'יפס. מחר יהיה יותר טוב.‬
‫סליחה, חבר.‬
‫- מחלקת הבריאות והרווחה של קווינסלנד -‬
‫- מר האלידיי היקר, -‬
‫- הנך מתבקש להגיע בדחיפות -‬
‫- לבית החולים רויאל בריסביין‬ ‫לביצוע ביופסיה של בלוטות הלימפה. -‬
‫טינקר בל.‬
‫זה נכון שאחיך כרת לך את האצבע בגרזן?‬
‫זאת הייתה תאונה.‬
‫רוצה שנתנקם בו?‬
‫אתה חייב לעמוד על שלך, חבר,‬ ‫אחרת לא תדע איפה זה ייגמר.‬
‫בפעם הבאה הוא יחתוך לך את הזין.‬
‫אנחנו מקימים כנופיה. רוצה להצטרף?‬ ‫-חשבתי שאתם בכנופיה של דארן.‬
‫דארן הפסיק ללמוד‬ ‫כדי לעזור בעסק של אמא שלו.‬
‫מה? הוא עוזר לביק לנהל את המסעדה?‬
‫העסק האחר שלה, בולבולון.‬
‫אני לא יודע על זה כלום.‬
‫בטח שאתה לא.‬ ‫שמעתי שאמא שלך קיבלה ארבע שנים על סחר.‬
‫איך היא מסתדרת בבוגו רוד?‬ ‫או שאולי לא היית שם עדיין?‬
‫שמעתי שכולן שם לסביות‬ ‫או שהן מזדיינות עם הסוהרים.‬
‫אם אתה הולך לבקר אותה, אולי כדאי שתתגנדר.‬
‫תחפוף טוב את השיער, היי.‬
‫תפסתי אותו! שמישהו יעזור לי.‬ ‫-לא!‬
‫תפתחו את הזרועות שלו.‬ ‫-תירגע, חבר.‬
‫נו, בחייך. לך תזדיין, בובי.‬
‫בחייכם, חבר'ה!‬ ‫-איך זה מרגיש?‬
‫תמרח טוב על כל השיער.‬ ‫תזין את השורשים, כן, ככה.‬
‫יפה.‬ ‫-תרדו ממני!‬
‫איך זה מרגיש?‬
‫הבאת את הווידאו?‬
‫היי, איליי.‬
‫מה קרה?‬
‫זה רק רוטב עגבניות.‬ ‫בובי לינט והחברים שלו תפסו אותי.‬
‫רוצה שאני אחטיף להם?‬ ‫-לא.‬
‫אני צריך ללמוד להילחם במלחמות שלי בעצמי.‬
‫עדיף אדום מאשר מת, נכון?‬
‫זה ישתפר.‬
‫מה ישתפר?‬
‫החיים האלה.‬
‫יהיה כל כך טוב עד שתשכח שפעם היה רע.‬
‫בטח.‬
‫איך זה יקרה?‬
‫זה פשוט יקרה.‬
‫כבר הייתי כאן פעם.‬
‫על מה אתה מקשקש, גאס?‬
‫אנחנו חיים את אותם חיים שוב ושוב.‬
‫ברגע שאתה מת, אתה חוזר ועושה את הכול שוב,‬ ‫אותו דבר אבל אחרת.‬
‫לסלים הייתה תיאוריה אחרת.‬
‫זו לא תיאוריה.‬
‫אתה ואני כבר מתנו פעם אחת, זוכר?‬
‫וחזרנו.‬
‫בכל פעם,‬ ‫אני מנסה לדמיין את הטעויות שעשינו,‬
‫כדי לדעת איך לתקן אותן.‬
‫זה חוזר אליי בשברי תמונות אקראיות,‬
‫אבל ככה העתיד מדבר אלינו.‬
‫אתה זוכר את הקול בטלפון האדום?‬
‫כן.‬
‫זוכר שחשבת שאתה מזהה אותו?‬
‫אני חושב שזה הייתי אני.‬
‫מדבר אליך מהעתיד.‬
‫תראה.‬
‫גאס, אני אוהב שאנחנו מדברים עכשיו, אבל…‬
‫בבקשה, אל תהפוך לי לפסיכי.‬
‫החיים קשים מספיק גם ככה.‬
‫הצילו!‬
‫היי. היי, סוהרת!‬
‫פרנקי, תפסיקי עם כל ההפרעות האלה.‬ ‫מה זה הפעם?‬
‫אני עדיין מחכה ליצור קשר עם הילדים שלי.‬
‫יש טלפון. יש לך מספר טלפון?‬ ‫-כן, של האקס שלי והוא לא עונה.‬
‫אז תכתבי להם.‬ ‫-כן, ניסיתי. לא ענו לי.‬
‫אז אולי תכתבי להם שוב.‬
‫אני יודעת מה קורה פה.‬
‫תגידי לי. מה קורה?‬
‫טים קוטון המזוין לא רוצה‬ ‫שאדבר עם המשפחה שלי.‬
‫אין לי מושג על מה את מדברת.‬ ‫-תשאלי את הבלש קוטון.‬
‫אני רק רוצה לדבר עם המשפחה שלי,‬ ‫כמו כולן כאן.‬
‫תוכלי להגיד לו את זה? בבקשה.‬
‫פרנקי, מותק, אנחנו רק מנסים‬ ‫להגיש לכולן פה ארוחת צהריים.‬
‫תשלחי הודעות למפקדי הכלא דרך תיבת התלונות.‬
‫רוצה לטעום?‬
‫לא.‬
‫לא, תודה.‬
‫אני צריכה זמן לחשוב.‬
‫את צודקת לגמרי.‬
‫זה המקום לעשות זאת.‬
‫- סלים האלידיי‬ ‫הסיפורים על בריחותיו הנועזות נכונים -‬
‫- ה"הודיני מבוגו רוד"‬ ‫ביצע עשרה ניסיונות בריחה. -‬
‫- שניים מהם הצליחו. -‬
‫- "הקפיצה של האלידיי" איך? -‬
‫שיט.‬
‫הנה, תראו את זה. תסתכלו, חברים.‬
‫אתם צריכים לחזור ללימודים, צ'יק-צ'אק.‬
‫- דחוף‬ ‫היעדרות מלימודים -‬
‫נלך כשתיקח אותנו לבקר את אמא.‬
‫טוב, בסדר. ייקחו אתכם מכאן,‬
‫תלכו לבית אומנה,‬
‫ואז תוכלו לגדול להיות פושעים‬ ‫כמו החבר הוותיק שלכם סלים האלידיי.‬
‫היא תחשוב ששכחנו ממנה!‬
‫תראה, אני לא מתנהג כמו שמוק בשביל הצחוקים.‬
‫אני מנסה לדאוג לכם.‬
‫אל תענו.‬
‫- ? בל ג'יי-בי -‬
‫זה לייל אורליק.‬
‫סוחר סמים בדרג בינוני מדארה‬ ‫שעל פי הדיווחים נמלט.‬
‫כולנו יודעים שייבוא הרואין‬ ‫נמצא בשליטת כנופיות מווייטנאם.‬
‫- נמצאה גופה במים‬ ‫יד אדם נמצאה בפח אשפה -‬
‫חיתוך גפיים כנקמה הוא סימן ההיכר שלהם.‬
‫אז את אומרת שמר אורליק‬ ‫הוא לא קורבן לתקיפת כריש?‬
‫"קטיעה משוננת דרך מפרק הברך,‬ ‫הגורם אינו ידוע."‬
‫- פרנקי -‬
‫וגילינו מי זאת פרנקי?‬
‫פרנקי בל, חברתו לחיים של לייל אורליק,‬
‫נעצרה לפני זמן מה בגין סחר והחזקה.‬
‫יש לה שני בנים, בני 13 ו-15,‬ ‫שרשומים בבית הספר גרינוויו.‬
‫הצעיר מביניהם, איליי,‬ ‫הגיע לכאן לפני כמה ימים‬
‫עם יד פצועה, ואמר שיש לזה קשר לאנשים רעים.‬
‫איזה מין אנשים רעים?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫הוא ברח כשהמשטרה הגיעה.‬ ‫טייטוס בדיוק הגיע לפגישה הנהלה,‬
‫וריימונד לירי ניסה‬ ‫לפרוץ את דלת הכניסה בחבטות ראש.‬
‫בית החולים תיעד‬ ‫את הפציעה בידו של איליי כאלימות במשפחה.‬
‫הוא אמר שאחיו עשה את זה עם גרזן.‬ ‫-הנער בן ה-15?‬
‫איבדתי את ההכרה‬ ‫כשאחי חבט בי במגרפה כשהייתי בן 15.‬
‫ניסינו לשחזר את "אל סיד".‬
‫בית הספר לא נותן לי את כתובתם,‬ ‫ולא בטוח שהם יודעים אותה.‬
‫תדברי עם חבר שלך, טים קוטון.‬ ‫אולי הוא ייתן לנו מידע.‬
‫הוא לא חבר שלי.‬
‫לא, אבל את מוצאת חן בעיניו,‬ ‫שזה הדבר הבא הכי טוב.‬
‫בחייך, אל תזעיפי פנים.‬
‫תשתמשי בכישורים שלך!‬
‫תשיגי את הסיפור‬ ‫ותיקחי את החרא הזה מהשולחן שלי.‬
‫היי… טים.‬
‫קייטלין? שלום.‬
‫את מנסה להשיג כאן עבודה?‬ ‫-אני לא בטוחה שיש לי את הכישורים.‬
‫בחייך, זה רק נחש. כמה קשה זה יכול להיות?‬
‫מה את שותה?‬
‫רק מים.‬
‫את צריכה לקנות קוקטייל כדי לשבת שם.‬ ‫-היא איתי, בוני.‬
‫לכי מכאן. אני אוהב אותך.‬
‫אז?‬ ‫-מלחמות סמים אסייתיות.‬
‫עברתי על כמה רציחות נקמה ישנות‬ ‫בחמש השנים האחרונות.‬
‫בעיקר בלדרי סמים, רובם לא מפוענחים.‬
‫קשה לפצח את הפשעים הבין-מדינתיים האלה.‬
‫שוטרי ניו סאות' ויילס, מפוקפקים לגמרי.‬ ‫-בניגוד לשוטרי קווינסלנד?‬
‫אני מקווה שאת לא שופטת‬ ‫את הסטנדרטים המוסריים הגבוהים שלנו.‬
‫אז, לייל אורליק?‬
‫מי, הבחור מתקיפת הכריש? מה איתו?‬
‫הילד שלו, איליי בל, הופיע במשרדי המערכת,‬
‫עם אצבע חסרה.‬
‫הוא אמר שיש לו סיפור לספר.‬
‫באמת?‬
‫טוב, לא דיברתי איתו עדיין.‬ ‫-אל תדברי.‬
‫החקירות שלנו בעיצומן.‬
‫אני יכול לומר לך, שלא לציטוט,‬ ‫שדאסטין ואנג בהחלט נמצא על הרדאר שלנו.‬
‫מנהיג כנופיית BTK מסידני?‬
‫אז אתה חושב‬ ‫שלייל אורליק כנראה נרצח על רקע סמים.‬
‫תקשיבי, כל מה שאני אומר לך‬ ‫אסור בהחלט לפרסום, זה ברור לך?‬
‫מה? עד מתי?‬ ‫-עד שנמצא משהו שנוכל להציג בבית המשפט.‬
‫אל תתערבי בעניין הזה. אני רציני.‬
‫וכמה זמן זה ייקח?‬ ‫-חודשים.‬
‫שנים.‬ ‫-אז הסיפור שלי אבוד.‬
‫מצטער, קייטי.‬
‫אני מבטיח לך‬ ‫שתהיי הראשונה לדעת כשנתקרב להרשעה.‬
‫עד אז, מאוד יעזור לנו‬
‫אם תיתני לסיפור הזה לחמוק מעיני השוער.‬ ‫אם את מכירה את הביטוי.‬
‫בטח. מבקשים ממני לעשות את זה הרבה.‬ ‫אחת הסיבות שאני שונאת קריקט.‬
‫שלום?‬
‫אתה מצפה למישהו?‬
‫שלום?‬ ‫-אני בא.‬
‫שלום, מיס בירקבק.‬
‫שלום, איליי, אבא שלך בבית?‬
‫הוא עובד במשמרות לילה.‬
‫אז הוא פשוט ישן עכשיו.‬ ‫-תעיר אותו בשבילנו, טוב?‬
‫בסדר.‬
‫אבא.‬ ‫-מה? תתחפף.‬
‫זה פופי בירקבק עם שוטרת.‬ ‫יש לה אזיקים על החגורה והיא…‬
‫מי זאת פופי בירקבק, לעזאזל?‬
‫היא הפסיכולוגית של בית הספר.‬
‫תפתח את הווילון, בסדר?‬
‫איליי.‬
‫תגיד לי, אתה מחבב אותה?‬ ‫-היא בסדר.‬
‫זאת אומרת, היא די חטטנית. ומעצבנת.‬ ‫אבל, כן, היא בסדר.‬
‫טוב, תגיד לה שאני תכף מגיע, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הוא תכף בא.‬
‫אוקיי.‬
‫אני כאן.‬
‫גאס.‬
‫בוא הנה.‬
‫בוא הנה. תעשה סדר בבלגן כאן, טוב?‬ ‫יש לנו אורחים.‬
‫תסדר את הבלגן כאן, בסדר? תודה.‬
‫אוקיי.‬
‫שלום, אני רוברט בל.‬
‫פופי בירקבק, יועצת בית הספר.‬
‫איליי סיפר לי‬
‫על כל הייעוץ הנפלא שנתת להם.‬
‫אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.‬
‫להכיר את הילד הפנימי זה הדבר החשוב ביותר‬ ‫שבית ספר יכול להציע.‬
‫נכון.‬
‫ללמד את המוח מבלי ללמד את הלב‬
‫זה לא לימוד כלל.‬
‫בהחלט. אני חיה את חיי לפי הציטוט הזה.‬
‫הוא של אריסטו.‬
‫איזה בחור יווני זקן ומקסים. הוא אהב לטייל.‬
‫זאת השוטרת דיילי.‬
‫כן, נעים להכיר אותך, השוטרת דיילי.‬
‫העניין הוא, רוברט… תרשה לי לקרוא לך רוברט?‬
‫כן, פיפי. פופי.‬
‫הבנים לא הגיעו לבית הספר כבר שלושה שבועות,‬ ‫והחשש…‬
‫כן, טוב, כולנו עדיין מסתגלים למצבנו החדש‬
‫מאז שאימם של הבנים נשלחה לכלא.‬
‫שמענו שהייתה כאן שריפה.‬
‫מחבת צ'יפס. את יודעת, זה קורה.‬
‫מישהו נפצע?‬ ‫-לא, כולנו בסדר.‬
‫כולנו… אנחנו בסדר, אנחנו בסדר כאן.‬
‫אכפת לך אם ניכנס לרגע, מר בל?‬ ‫-לא.‬
‫לא, בהחלט לא.‬
‫נכנסים לבית.‬ ‫-כן, קיבלתי. אני בהיכון.‬
‫אנחנו עושים ניקיון אביב, זה הכול.‬ ‫קצת לא מסודר כאן.‬
‫גאס, איליי, זאת השוטרת דיילי.‬
‫היא מהמועצה לשלום הילד.‬
‫מה שלומכם?‬
‫כן. שלומנו ממש מצוין. כן.‬
‫מצטערת על מה שקרה לך עם האצבע, איליי.‬ ‫-תאונה עם גרזן, שמעתי.‬
‫נכון. זה היה ממש טיפשי מצדי.‬ ‫לא הייתי צריך לעשות את זה.‬
‫גאסי המסכן בטח היה הרוס.‬
‫גאס לא ממש בחור שנהרס מדברים.‬ ‫למה שלא תשבי, פופי?‬
‫ילדים, למה שלא תלכו לכם לענייניכם‬ ‫כדי שנוכל להכיר זה את זה?‬
‫לפטפט, ו…‬
‫הנה, בבקשה. סליחה.‬
‫תודה.‬
‫אולי תארגנו לנו תה וביסקוויטים, היי?‬
‫אוקיי, זהו זה, ילדים טובים.‬ ‫-בוא, איליי.‬
‫- סלים האלידיי -‬
‫בסדר, ובכן…‬
‫"תה וביסקוויטים"?‬
‫בטח נחמד שהבנים בבית.‬
‫זו מתנה גדולה ואחריות גדולה אפילו יותר.‬
‫אתה מבין שהם לא יכולים‬ ‫להיעדר מבית הספר לנצח?‬
‫אני חוזר ואומר להם את זה. נכון, ילדים?‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫פאק.‬
‫לפי הרישומים שלנו,‬ ‫הבנים עדיין לא ביקרו את אימם בכלא.‬
‫לא, זו הייתה תקופה עמוסה לכולנו.‬
‫חתיכת תיק יש לך שם.‬
‫הוא הולך ומצטבר.‬
‫כן.‬
‫מן הסתם,‬ ‫הבנים חוו טראומות רבות במהלך השנים.‬
‫התפרקות הנישואים שלך,‬ ‫הפעילות הפלילית של אביהם החורג,‬
‫ועכשיו, הרחקתה של אימם.‬
‫הנה.‬
‫אוקיי.‬
‫תודה, גאס. נדבר איתך ועם איליי בעוד רגע.‬
‫אולי תארוז תיק ללינה מחוץ לבית לך ולאחיך.‬ ‫-רגע, מה?‬
‫העניין הוא, רוברט,‬ ‫שצוות בית הספר רוחש הערכה רבה לבנים שלך.‬
‫כולנו חושבים שיש להם כישורים אינטלקטואליים‬ ‫יוצאי דופן. באמת יוצאי דופן.‬
‫אז מה העניין עם לארוז תיקים?‬
‫אנחנו כאן בתקווה שתוכל לשכנע אותנו‬ ‫שאנחנו לא צריכות לנקוט פעולה.‬
‫את מאיימת עליי לקחת ממני את הבנים שלי?‬
‫איש אינו מאיים על איש, מר בל.‬ ‫-לא?‬
‫כי אני חושב שחייתי מספיק זמן‬ ‫כדי לזהות איום כשאני שומע אותו.‬
‫רוברט.‬
‫את באה לכאן עם‬ ‫הכנות מלאת הכוונות הטובות שלך,‬
‫והחקירות המחורבנות שלך.‬
‫מר בל, פרצה שריפה בביתך,‬ ‫ואחד הילדים שלך נפצע באופן חמור.‬
‫אין זה תפקידנו להניח לך לנפשך.‬ ‫-טוב לדעת, כי את ממש לא עושה את זה, מותק.‬
‫העניין הוא ששני הבנים תחת חסותך הבלעדית.‬
‫כי אני אבא שלהם!‬
‫העבר הפלילי שלך הוא לא בדיוק ללא רבב.‬
‫תראו, אני לא אכחיש‬
‫שיש לי בעיית שתייה מדי פעם,‬
‫ודבר אחד מוביל לאחר, כפי שכולנו יודעים.‬
‫הפרעה לסדר הציבורי.‬ ‫תקיפה שהסתיימה בפציעה גופנית.‬
‫בעיקר, עליי להוסיף, הייתי הצד שנפגע.‬
‫אי פעם נגד הבנים?‬
‫אולי רק סטירה קלה כדי להעמיד אותם במקום.‬
‫שום דבר חמור יותר מזה?‬
‫תראי, אני לא יודע במה את…‬ ‫במה את מאשימה אותי?‬
‫אני לא מאשימה, רק שואלת.‬
‫אפשר לדבר על הציורים של גאס?‬
‫כן. אני…‬
‫בואי נדבר על זה. אני אשמח, פופי.‬ ‫בואי נדבר על אמנות.‬
‫הציורים האלה טובים מאוד.‬
‫בשביל ילד בן 15, הם בעצם די יוצאי דופן.‬
‫אבל בחירת הנושא קצת מטרידה לפעמים.‬
‫דמיון פורה. זה עובר במשפחה.‬
‫אלוהים. כמה תיקים יש לכם עלינו?‬
‫התיק הזה הוא רק הציורים‬ ‫שגאס צייר בבית הספר.‬
‫אמרתי לשוטרת דיילי,‬
‫שבמשך זמן רב, גאס צייר רק דימוי אחד מסוים.‬
‫טוב, אין חוק נגד זה, נכון?‬
‫זה הציור שלו לתחרות המדע הבדיוני.‬
‫טוב, הוא טוב.‬
‫וזה הדיוקן המשפחתי שלו.‬
‫כן, הוא יפהפה.‬
‫הוא אוהב נסיעות במכונית.‬ ‫הוא תמיד אהב את זה.‬
‫איליי סיפר לי שגאס צייר חלום‬ ‫ששני הבנים חלמו.‬
‫- למה סיפרת לה את זה? -‬
‫הוא תיאר את החלום בפירוט רב,‬
‫את רעש מנוע המכונית כשהיא סוטה מהכביש,‬
‫את ריח הריפוד.‬
‫כן, זה איליי שלנו.‬
‫יש לו כישרון לפרטים.‬
‫העניין הוא שחלומות משותפים‬ ‫הם לא דבר חסר תקדים,‬
‫אבל הם מאוד יוצאי דופן.‬
‫אז אני תוהה אם זה יעזור לנו יותר‬
‫אם נקרא לתקרית הזאת בשמה האמיתי.‬
‫לא חלום, אלא זיכרון.‬
‫תאונת דרכים התרחשה יומיים‬ ‫לאחר שאשתך עזבה אותך, מר בל.‬
‫בחייך. למה את צריכה לדבר על החרא הזה?‬
‫בהצהרתה הראשונית, שבהמשך היא חזרה בה ממנה,‬
‫היא אמרה שהיא חשבה שניסית להרוג את הילדים.‬ ‫-בולשיט!‬
‫היא חזרה בה ממנה.‬
‫היא פשוט כעסה עליי.‬
‫אז לא ניסית להרוג אותם?‬ ‫-מובן שלא!‬
‫אתם ממש נהנים מהדברים האלה.‬ ‫אתם נהנים מזה, נכון? אתם נהנים מזה.‬
‫לא, רוברט.‬
‫אני כאן מתוך רצון טוב‬ ‫לשמוע את הגרסה שלך לאירועים.‬
‫אני בטוחה ששנינו רוצים‬ ‫במה שטוב ביותר לבנים.‬
‫וטובתם היא לקחת אותם ממני?‬
‫איש לא אומר את זה.‬
‫זה מה ששתיכן חושבות, נכון?‬
‫אז איך זה יעזור?‬
‫אתן תפרידו ביניהם.‬ ‫כל מה שיש להם זה אחד את השני.‬
‫תכניסו אותם לבית אומנה.‬ ‫תגידו להם שאבא שלהם הוא מפלצת.‬
‫אני אוהב את הבנים.‬
‫הם הבנים שלי.‬
‫הימים ההם כשהם היו קטנים,‬
‫הם היו הזמנים הכי מאושרים בחיי.‬
‫הסעת אותם מחוץ לעיר,‬ ‫בלילה כשהם לבשו פיג'מה,‬
‫ושלושתכם הגעתם איכשהו לקרקעית אגם.‬
‫פאק!‬
‫אוקיי. בסדר, אני אספר לכן בדיוק מה קרה.‬
‫לקחתי את הבנים לסידר קריק פולס,‬ ‫לטיול קמפינג.‬
‫אמא שלהם ואני עברנו תקופה קשה.‬
‫אבל הילדים האלה, הם אוהבים לצאת לקמפינג,‬
‫תחת הכוכבים.‬
‫יש לי התקפי חרדה כשאני נלחץ,‬
‫ויש לי אותם מאז שהייתי ילד קטן.‬
‫התחלתי לרעוד.‬
‫ממש קשה.‬
‫לא שמתי לב מה קורה סביבי.‬ ‫לא יכולתי לראות לאן אני נוסע,‬
‫ולא ידעתי שאני נוסע מהר כפי שנסעתי.‬
‫בוא הנה!‬
‫איליי.‬
‫איליי. איליי, קדימה.‬
‫אלוהים, אל תלך.‬
‫חשבתי שאני אאבד את איליי.‬
‫הצילו! הצילו, מישהו, בבקשה!‬
‫איליי, היי.‬
‫הבחור שגר בקוטג' שעל הסכר הזעיק עזרה.‬
‫בבקשה. בבקשה!‬
‫ניערתי אותו.‬
‫זעקתי לאלוהים, והתחננתי שהוא יחזיר אותו.‬
‫ילד יפה שלי.‬
‫הכול בסדר. קדימה.‬
‫האמבולנס בדרך.‬ ‫-איליי.‬
‫אלוהים, הפחדת אותי.‬
‫כשהאמבולנס הגיע,‬
‫הם אמרו שאנחנו לא הראשונים שסטו מהכביש שם.‬
‫ושזה היה נס שאף אחד לא ממש נפגע.‬
‫אני חושב שפשוט היה לנו מזל.‬
‫אבא.‬
‫תנו לנו רגע, ילדים.‬
‫אנחנו עסוקים.‬
‫קדימה, תתחפפו.‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫אל תיתן להן לקחת אותנו, אבא.‬ ‫אנחנו לא הולכים.‬
‫לא אכפת לנו מה קרה פעם.‬
‫גאס ואני לא רוצים לגור‬ ‫בשום מקום אחר חוץ מכאן.‬
‫רוברט, אם אתה יכול להבטיח לי‬ ‫שהילדים ילכו שוב לבית הספר,‬
‫ושתיקח אותם לבקר את אמא שלהם, אז זה אפשרי.‬
‫תראי, אני יודע שהייתי אבא מחורבן.‬
‫אבל אני יכול לעשות את זה. אני אפתח דף חדש.‬
‫אתם תראו.‬
‫אתם תראו, ילדים.‬
‫להתראות.‬
‫אוף, באמת.‬
‫אלוהים, אתה יצור מכוער.‬
‫הוא בטח חושב אותו דבר עליך.‬
‫פעם עצרתי מישהו‬ ‫שהואשם בתקיפות מיניות של אחת מאלה.‬
‫הנקבות נראות טוב יותר, כן?‬
‫אני לא חושב שהמראה חשוב‬ ‫אם אתה בקטע של סקס עם חיות.‬
‫בשביל מה זה?‬
‫לעקור את שיני הלחימה שלו.‬
‫כדי שהוא לא יקרע נתחים מהזכרים האחרים.‬
‫בקשר ללייל אורליק…‬
‫תקיפת הכריש?‬
‫יש אנשים שתוהים‬ ‫אם ייתכן שהבחור הזה עדיין בחיים.‬
‫עם פציעה כזאת,‬ ‫הייתי אומר שאתה צריך להיות די בר מזל.‬
‫הוא נראה לך כמו בחור בר מזל?‬
‫הרושם הכללי שלי היה שהוא ממש לא בר מזל.‬
‫למה אלה משמשים?‬
‫לחתוך ציפורני רגליים.‬
‫הבן שלו איבד אצבע על רקע אלימות במשפחה,‬ ‫ככל הנראה.‬
‫זה עולם מסוכן שם בחוץ.‬
‫בחורה שאני מכיר מהקורייר-מייל‬ ‫רחרחה בקשר לסיפור הזה.‬
‫אני אדבר עם הבוס.‬ ‫נראה אם הוא רוצה שנסתום דליפות.‬
‫אתה מבין,‬ ‫סתימת דליפות היא הדבר שהכי מדאיג אותי.‬
‫אני ממליץ לך בחום…‬ ‫-טים, בוא נעמיד דברים על דיוקם.‬
‫אלא אם אתה משלם לנו ולא להפך,‬
‫אין לך זכות "להמליץ בחום" על כלום.‬
‫אני בצד שלך, אייבן.‬
‫אני רק מנסה‬ ‫לצמצם את מתקפות הכרישים למינימום.‬
‫אם ככה, כדאי שתעשה את העבודה שלך.‬ ‫תדאג שהילדים האלה לא יסתובבו ברחוב,‬
‫ואולי תמנע מהעיתונאית הזו‬
‫לדחוף את האף למקום שהיא לא רצויה.‬ ‫-אני עובד על זה.‬
‫מסתבר שלא מספיק טוב.‬ ‫-אל תעשה שום דבר קיצוני, בסדר?‬
‫העיתונאית יודעת שהיא צריכה לרדת מזה,‬ ‫ואני אטפל בילדים.‬
‫תעשה את זה.‬
‫אחרת אצטרך לעשות את זה בשבילך.‬
‫אתה תהיה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫ברוך שובך, טינקר בל. אפשר לבקש משאלה?‬
‫גאס ואיליי היקרים,‬
‫זה חברכם הוותיק, סלים.‬
‫ניסיתי להתקשר אליכם כמה פעמים,‬ ‫אבל לא הייתה תשובה.‬
‫אז אני מניח שאתם עסוקים בדברים.‬
‫רק רציתי לומר לכם ש…‬
‫טוב, רק רציתי לדווח שקיבלתי חדשות רעות.‬
‫רק רציתי לומר שלא הייתי רוצה להיפרד‬ ‫ביחסים רעים, אז אם בא לכם לצאת לדוג…‬
‫פאק.‬
‫בוא, אתן לך ארוחת ערב. בוא.‬
‫אבא, אנחנו מוכנים.‬ ‫אנחנו נפספס את האוטובוס.‬
‫אלה שעות הביקור של אמא.‬
‫בסדר, תראו, בנים…‬
‫אני לא יכול לעשות את זה. אני מצטער.‬
‫אבל הבטחת, אבא. מה זאת אומרת, אתה לא יכול?‬
‫כן, אני לא יודע. היא עדיין שונאת אותי,‬
‫והיא מאשימה אותי בתאונת הדרכים, זה…‬
‫אבא, זה בסדר. פשוט נסביר לה‬ ‫כמו שהסברת למיס בירקבק.‬
‫זה לא טוב. היא לא תאמין, חבר.‬
‫לא.‬ ‫-תביא את המכנסיים שלו.‬
‫בסדר. טוב.‬
‫אבא, הם לא ירשו לנו לבקר את אמא בלעדיך.‬ ‫אתה בא.‬
‫כן, תראה, אני מצטער, חבר. אני מצטער.‬
‫תחזיק אותו.‬ ‫-לא. מה?‬
‫אני אלביש לו את המכנסיים.‬ ‫-לא.‬
‫תחזיק אותו, גאס! תחזיק אותו.‬ ‫-אגורפוביה!‬
‫לא!‬ ‫-כן.‬
‫כן!‬ ‫-אלוהים.‬
‫אלוהים.‬
‫מה זה עכשיו, בשם אלוהים?‬
‫הלב שלי. אני רציני.‬
‫לא. תפסיק.‬ ‫-תזעיקו אמבולנס.‬
‫אין לך שום בעיה בלב.‬ ‫-יש בעיה. תזעיקו אמבולנס.‬
‫אני לא צוחק.‬
‫תחייגו שלוש פעמים אפס.‬
‫תתרחקו, אנחנו נטפל בו.‬
‫בסדר, רוברט. תנשום.‬
‫תרים את הראש. אתה תהיה בסדר.‬ ‫אנחנו לוקחים אותך לבדיקה.‬
‫זה קרה בעבר?‬ ‫-כל הזמן, חבר.‬
‫התקף חרדה.‬
‫יעשו לו אק"ג ובדיקת כימיה בדם.‬ ‫הוא יחזור הביתה בערב.‬
‫שלום, ג'ים!‬
‫היי, רוב.‬
‫היי.‬ ‫-מצטערת, פרנקי, הם לא באים.‬
‫למה את מתכוונת?‬ ‫-לאבא של הבנים היה מקרה חירום רפואי.‬
‫הם הגיעו באיחור,‬ ‫אבל הם לא יכולים להיכנס בלי מבוגר.‬
‫לא, לעזאזל עם זה.‬
‫היי! פרנקי, תפסיקי. אל תעוררי מהומה.‬ ‫-אני רוצה לראות את הבנים שלי.‬
‫אני רוצה לראות אותם!‬ ‫-פרנקי!‬
‫תשלטי בעצמך,‬ ‫או שנשלול ממך את זכויות הביקור.‬
‫לא תראי אף אחד עד חג המולד.‬ ‫-אני רוצה לראות את הבנים שלי!‬
‫אני רוצה לראות את הבנים שלי!‬
‫אמא!‬
‫היי, אתם שניכם.‬ ‫תתחפפו מכאן, או שאני מתקשר למשטרה.‬
‫לכי על זה.‬
‫היי, שלי.‬
‫היי, גאס.‬
‫תודה.‬
‫מה שלום אמא שלך?‬
‫אני עדיין לא יודע.‬ ‫אבא התכוון לקחת אותנו לראות אותה.‬
‫אני מחבבת את אמא שלך.‬ ‫תן לה חיבוק חזק ממני.‬
‫אני לא חושב שמותר להתחבק בביקורים בכלא.‬
‫גם אי אפשר לעשות את זה על קביים, אז…‬
‫איך הולך הטיפול?‬
‫אין טיפול.‬
‫ניוון שרירים.‬
‫מהסוג הכי גרוע.‬
‫אין מה לעשות, רק לראות איך המצב מתדרדר.‬
‫בעוד זמן מה, אהיה חלשה מדי ללכת על קביים,‬
‫ואז יהיה לי כיסא גלגלים‬ ‫עד שאהיה חלשה מדי בשביל לנשום.‬
‫אבל ניסים עדיין קורים, היי.‬
‫חזרת לדבר.‬
‫זין על ניסים.‬
‫תגידי לי איך אוכל לעזור.‬
‫רוצה המבורגר?‬
‫לא משנה.‬
‫- וו אחיזה -‬
‫- שרוך -‬
‫- וו אחיזה עשוי משני מקלות עץ לערסל -‬
‫- הזינוק של האלידיי -‬
‫כן, גיל מדבר?‬
‫אני צריך לארגן פגישה עם סלים האלידיי.‬
‫איליי.‬
‫אני חבר שלו.‬
‫רק תאמר שאני ממש זקוק לעצה.‬
‫תפסת משהו?‬
‫שני דגים קטנים.‬
‫חזרת לבית הספר?‬
‫כן.‬
‫השוטרים הכריחו אותנו.‬
‫טוב מאוד. ביקרתם את אמא שלך?‬ ‫-היא אפילו לא עונה למכתבים שלנו.‬
‫אולי הוא נבוכה?‬ ‫-בקשר למה?‬
‫היא לא עשתה שום דבר רע.‬ ‫-כן, טוב, אתה יודע, נשים מוזרות לפעמים.‬
‫נראה לי שהסוהרים לא רוצים שנדבר איתה,‬
‫למקרה שנחליט לספר‬ ‫מה קרה עם לייל ואייבן קרול.‬
‫בטוח שהיא מתגעגעת אליכם, אבל…‬
‫היא הייתה רוצה‬ ‫שפשוט תשכחו מכל הדברים האלה,‬
‫ושתמשיכו בחייכם.‬ ‫תשלח לה פודינג שזיפים לחג המולד.‬
‫היא לא תקבל אותו.‬ ‫הם לא מעבירים לה את הדואר שלנו.‬
‫הם עושים את זה לפעמים. יש דרכים אחרות‬ ‫מלבד שירות הדואר של הוד מלכותה.‬
‫כמו מה?‬
‫חכה רגע.‬
‫דג בלע את הפיתיון?‬ ‫-כרסם אותו.‬
‫אז אילו דרכים אחרות?‬
‫טוב, יש בחור שאני מכיר.‬
‫ג'ורג' מאסומי.‬
‫הוא עושה משלוחי פירות לבוגו רוד‬ ‫ב-12 השנים האחרונות. הסוהרים מכירים אותו…‬
‫ולא בודקים את התחתית הכפולה‬ ‫של הארגזים שלו.‬
‫אז מה הוא מבריח?‬
‫מה שתרצה. סיגריות, תחתונים סקסיים.‬
‫מה הטעם בתחתונים סקסיים בכלא?‬
‫עוד אחת מהתעלומות המתמשכות של החיים.‬
‫אז אם הייתי רוצה לשלוח חבילה בסתר לאמא,‬
‫אז הייתי יכול לתת לג'ורג' כסף.‬
‫לא תצטרך לשלם לו. עזרתי לאחיו‬ ‫כשישב תקופה ארוכה בכלא, אז הוא חייב לי.‬
‫מה אתה רוצה לשלוח לה?‬ ‫-ציוד מילוט.‬
‫תתעורר. היא תיתפס, ויכפילו את העונש שלה.‬
‫אתה הצלחת.‬
‫אבל לא היה לי מה להפסיד. ריציתי מאסר עולם.‬
‫היא תצא בעוד ארבעה חגי מולד.‬ ‫-ארבע שנים, סלים.‬
‫אני אהיה בן 17.‬
‫מצטער. אני פשוט ממש מתגעגע אליה, אתה יודע?‬
‫אין לי מבוגרים עכשיו.‬
‫רק אתה ורוברט.‬
‫כן, אני יודע. אבל ארבע שנים‬ ‫הן כלום כשמסתכלים על כל התמונה.‬
‫והיא תקבל חופשות על התנהגות טובה.‬
‫פשוט תתרכז בלימודים.‬ ‫תדאג שהיא תהיה גאה בך.‬
‫וואו, רק רגע.‬
‫עוד דג תפס את הפיתיון?‬
‫כן, זה המנגרוב ג'ק הזה.‬
‫הוא בטח שוקל בערך עשרה קילו עכשיו.‬
‫אני אורב לו מאז שבאתי לכאן.‬
‫הוא דג ממש פיקח.‬
‫יהיה ממש חבל להתפגר לפניו.‬
‫אני חושב שיש לך עוד כמה שנים, סלים.‬
‫לא ממש.‬
‫סרטן ריאות מסוג תאים קטנים. שלב רביעי.‬
‫כמה שלבים יש?‬
‫ארבעה.‬
‫אז כמה זמן נשאר לך?‬
‫רק כמה חודשים.‬
‫כמה חודשים?‬
‫לא, סלים. למה לא סיפרת לי?‬
‫התכוונתי לכתוב לך מכתב, אבל, אתה יודע,‬
‫אני לא ממש מוצלח בכתיבה.‬
‫בבקשה תגיד לי שאתה מקבל טיפול.‬
‫אני לא אקח את החרא הזה.‬ ‫יש דרכים טובות יותר למות.‬
‫אבל אתה לא יכול למות, סלים.‬
‫אתה האבא היחיד שנשאר לנו עכשיו.‬ ‫-רוברט הוא אבא שלכם.‬
‫ולמען האמת,‬
‫בטח לימדתי אתכם כל מה שאני יכול.‬
‫אתה צריך לקבל את הטיפול, סלים.‬
‫אני צריך שתישאר בחיים.‬
‫בבקשה.‬
‫"האצבע הנעה כותבת,‬ ‫ולאחר שכתבה היא ממשיכה הלאה.‬
‫"ולא אדיקותך, ולא שנינותך‬
‫"ישכנעו אותה למחוק ולו חצי שורה ממנה.‬
‫"גם כל דמעותיך לא ישטפו אף מילה ממנה."‬
‫הרובאעיאת של עומר ח'יאם,‬ ‫השיר הכי טוב שנכתב אי פעם.‬
‫תפוס את החכה!‬
‫זה הדג המזוין!‬
‫תפוס אותה! תפוס את החכה!‬
‫כן. תביא אותו לכאן!‬ ‫-זה כריש מחורבן?‬
‫זה המנגרוב ג'ק שסיפרתי לך עליו.‬ ‫תמשוך את הבן זונה!‬
‫קדימה, תפוס אותו! קדימה.‬
‫קדימה, תן לו קצת חוט.‬
‫תן לו לשחק קצת.‬ ‫אתה יודע, תגרום לו להילחם על זה!‬
‫תלחץ על הבלם! תלחץ עליו! לעזאזל!‬
‫תן לזה רק… אל תעזוב אותו, רק…‬
‫אלוהים! תפסנו אותו, הוא מגיע.‬
‫לא, אתה לא. בוא לכאן.‬
‫אלוהים.‬
‫סלים, תפסתי אותו!‬
‫סלים, תביא את הרשת.‬
‫סלים, בבקשה.‬
‫דבר אליי, סלים.‬
‫בבקשה, סלים, תתעורר.‬
‫תתעורר, סלים. בבקשה.‬
‫הצילו!‬
‫הצילו, בבקשה!‬
‫הצילו!‬
‫- מבוסס על הספר מאת טרנט דלטון -‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬