Quina casa de l'arbre! És més gran que la nostra habitació.
No exageris, Eli.
Per a què li calen sis gossos?
Deu passejar els gossos d'altres persones per diners.
Vull tenir un gos.
Aprèn a recollir la teva merda i en parlem, d'acord?
És aquí. Gira a la dreta.
Tota aquesta casa és d'una sola persona?
Si hi entrem, no toquis res.
- Hola, vindríem per l'Atari. - "Venim."
Per la consola de videojocs Atari.
Sí.
El meu home l'ha connectat a la televisió perquè la veieu funcionant.
- Potser un de vosaltres… - És clar.
Ens esperarem aquí fora, oi?
Jo no sé com s'hi juga.
Potser els nens en saben.
- Sí. - Aneu-hi vosaltres, no?
Té els marcianets i molts jocs més.
El Gillie no l'ha fet servir gens. Ara li interessa la robòtica.
- Ens la quedem. - No la voleu provar?
No cal, maca. Ens refiem de tu. Té.
Cinquanta.
A l'anunci hi deia cent.
Deixa'm veure… Un de cinc: 55.
Nois, que porteu res? Buideu les butxaques.
Tenim 55… Ei, 57!
Cinquanta-set. Cinquanta… Vinga, nois, quant porteu? Les butxaques.
Ja em va bé.
Gràcies, maca.
Amb compte, que no és una joguina.
- Com t'ho fas, per viure en un lloc així? - Robant un banc.
- No ho diguis, això. - Què?
Tota fortuna té un delicte al darrere.
No ho havies sentit mai?
Nois, la vostra mare viuria en una mansió com aquesta
si no hagués fugit de casa.
Vinga, amor.
Ens ha sortit molt bé de preu.
Cinquanta-set dòlars. Val el doble.
Estàs bé, mama?
Les coses milloraran, Frankie. T'ho prometo.
Tant que oblidaràs que anaven malament.
Vigila els dits!
EPISODI 2: NOI ÉS MUTILAT
Mireu allò.
És una cacatua morta o un bolquer brut?
- Al·lucinant. Com hi ha arribat? - No ho sé.
Mireu tot això. Coi de Darra.
Sabeu com se'n diu, d'això? Col·lapse social.
- És la recollida de deixalles. - Sí. Això també.
PRÒTESIS ATLAS
- Ei! - Home, Lyle!
Ja coneixeu el Teddy.
No són molt joves per treballar?
És per explicar-ho a l'escola.
Com ho fareu, portant-hi una mà? "Senyoreta, miri això!"
"Hòstia puta!"
En tinc una a casa per als gossos.
Amb salsa de tomàquet, millor.
- També ets maquinista? - No, treballo de debò conduint un camió.
És clar.
- Com va la Frankie? - Bé.
Sí? Vindrà a la festa el mes vinent? Hi haurà teca gratis. Porta els nens.
Ei, vull comentar-te una cosa.
Escolta, tio. Com que…
De què parlen?
Conduiria jo?
- Bufar i fer ampolles, tio. - Vinga, ens veiem.
Vinga, veniu.
Mira que sou lents! Com tortugues!
Sí!
Doncs és això.
Gens malament, oi?
Genial.
- Com va? - Hola, Lyle.
Aquest és el meu lloc.
Vine, Gus.
Què tens?
És avorrit?
No, en absolut. Cada dia fem una cosa diferent.
Hi ha cames, braços, peus, genolls…
És fantàstic.
Ei, nois.
Soc el vostre pare.
Però no el de debò.
Deixa de fer el ximple.
Bon dia, patró.
Lyle.
A qui tenim aquí?
Són l'Eli i el Gus, els fills de la meva xicota.
Nois, el senyor Broz. Tota la fàbrica és seva.
Va, doneu-li la mà.
Tens força dins teu, noi.
Sí? No?
No parla. No ha dit ni una paraula des dels vuit anys.
- És…? - No, no té cap problema.
- És llest com un llamp. - Sap de tot, però no ho diu.
Llavors tu ets el xerraire de la família?
Dona'm el braç.
No tinguis por.
Ja ho veig.
Encara no s'ha desenvolupat.
Es nota al moll.
L'os és dur, però encara mig buit.
Quina mena de coses interessants sap el teu germà?
Doncs pot predir el futur.
Un Hegesístrat del nostre temps?
Un què?
Un profeta de l'antiga Grècia que es va tallar el peu
perquè no volia viure en captivitat.
Dona'm un exemple de les prediccions del teu germà.
Per exemple, una vegada va escriure "Park Terrace"
el mateix dia que la mama va veure una àvia passant el carrer amb la compra.
La mama la va agafar just abans que l'atropellés un autobús.
A Park Terrace?
No, a Oxley Avenue.
Però la mama la va acompanyar a casa.
A Park Terrace.
No, vivia al bulevard no-sé-què.
Era un edifici gran
amb un rètol on deia quasi el mateix: "Aparcar a la terrassa".
Fa cosa, no?
- Uns nens molt interessants, Lyle. - Gràcies, patró.
Benvolgut Alex: En dues setmanes és final de curs
i aquests dies l'escola sembla encara més inútil.
La mama està fent manualitats per a la fira,
però aquestes coses no ens farà rics.
El Gus podria guanyar-se bé la vida com a endeví professional,
però, mentre continuï en silenci, em caldran ingressos alternatius.
EL SILENCI DIU MOLT
La Bich Dang és la persona més rica que coneixem i em va mig oferir feina.
Han convidat al Lyle a un centenari
de la fàbrica de membres on treballen els expresidiaris
i la mamà no pixa de l'emoció.
Crec que tots miraran de semblar respectables,
però no ho som.
Benvolgut Eli: Aquí també hem tingut unes setmanes avorrides.
L'única novetat:
la capbussada en merda del Billy Pedan per punxar el Giggsy.
Sorpresa, cabró!
Ara han posat un vorell als cubells
perquè no hi càpiga un cap humà.
El meu únic consell: compte amb les dreceres.
Els diners fàcils no existeixen
i tots acabem pagant-ne les conseqüències, sovint quan menys ho esperem.
Lyle, on ets?
Sembla divertit. Puc provar?
És per a la parada de la fira. No, darrere la ratlla.
- Les has enganxat amb cola? - Fes-ho més fort.
Els ho dius a tots, això. Oi?
Ara veuràs.
Abatuda!
- Quin premi dones? - Llaminadures.
Els dius que he aparcat al davant? Gràcies.
Som-hi. Portes els inflables?
Hola.
El rètol ho diu ben clar.
Què passa?
- Tancat per manteniment. - No pot ser, hòstia.
Què hi han de mantenir, a una piscina? És un forat amb aigua.
Productes químics, no sé. Haureu de tornar a peu.
M'esperen fa estona a Jamboree Heights. Apa!
- Què hi ha, allà? - Res que t'importi. Au.
- Hi vendràs allò de la Bich Dang? - Ei!
Ja t'ho vaig dir.
Què passa? Jo ho sé, el Gus ho sap i suposo que la mama també.
- I el Gus té les xancletes trencades. - Doncs sí que ha passat en un bon moment!
- Pugeu. - Hi anem amb els nens?
No passarà res. Som-hi.
Dimonis.
No toqueu res.
És aquí?
- Què estem esperant? - Nano, vols tancar la boca?
Quedeu-vos aquí dintre i no us deixeu veure.
Molt bé. I, quan aquell paio ens pregunti què fem, li diré:
"Va tot bé. És el meu padrastre, que està venent droga."
No em busquis les pessigolles.
Està bé, veniu.
Què feu?
No obriran la boca. No obriu la puta boca!
- Compta-hi. - De debò.
Ets tu?
És oberta.
Seu, tio.
Que seguis.
Això ja és per a nota com a pare.
Portar els nens a un lliurament de droga: premi "pare de l'any", oi?
La piscina està en obres de manteniment.
- Quin manteniment li cal, a una piscina? - Sí, jo he dit això mateix.
De què va la pel·li?
No ho sé, nano.
De gàngsters.
Recorre Hong Kong buscant el malparit que li va tallar el cap a la dona.
- Per què li ho va tallar? - Perquè és un malparit.
Com el teu col·lega Ivan, oi? Ja ho fan, els malparits.
- M'has portat res? - Sí.
Unes birres.
- Vols tastar-la? - Tasta-la tu.
Vinga, Elsie!
No veus que ara ve la millor part?
Nois, veniu per un refresc?
Hi ha galetes Iced VoVo al costat dels moniatos.
Vols una birra?
- Sí. - Porta.
Què és, allò?
És un mere.
És una relíquia familiar.
Era del meu quadravi, el pare del meu rebesavi.
- Per a què serveix? - És una arma letal.
Si saps què fer-ne, pot fer molt de mal.
Pot esclafar el crani d'un pakeha com si fos un ou per a una truita.
Què és un pakeha?
Un home blanc.
Com el Lyle.
És material del bo, no hi ha dubte.
Millor que la merda del Dustin Vang.
Qui és, el Dustin Vang?
Fas moltes preguntes, tu.
El Dustin Vang és un camell de Sydney.
Però talla el material amb mannitol i no ens agrada.
I els seus homes apareixen morts.
Qui els mata?
Això pregunta-li-ho al Lyle.
T'ho beuràs?
O penses mirar-me les metes tota la tarda?
Perdó.
Digues, senyor Detalls: de què heu estat parlant amb l'Elsie?
Tenia una maça maori a la paret de la cuina.
Era del seu quadravi,
que era com el capità de l'equip dels guerrers.
El nostre material supera el del Dustin Vang, diu,
perquè ell el talla amb mannitol.
Guai.
Què és, el mannitol?
Ja n'hi ha prou, nano.
La setmana vinent porto el camió. Et caldrà buscar algú per al cotxe.
- D'acord. - Ho sento.
Té.
Res més.
De conya. Gràcies.
Fins aviat.
Puc anar al cotxe.
Molt bona, aquesta.
L'Elsie també ha dit
que algú es carrega tots els homes del Dustin Vang.
Ho fa l'Ivan Kroll, això?
No és algú de veritat, d'acord?
L'Ivan Kroll és només un dimoni inventat per tenir tothom a ratlla.
- Doncs el Darren hi creu i l'Ezra també. - Ah, sí?
Sigui com sigui, t'aniria bé algú que et protegís.
Saps què m'aniria bé? Algú que no parlés tant.
D'acord? És que… De veritat.
Si vols ajudar-me, a veure si et contens una mica.
Vinga, fes la teva.
No em cal ningú al cotxe amb mi. No ho necessito.
D'on treu aquestes idees?
Mama!
Ei, no vull que passis l'estona amb el Nunchaku aquest, em sents?
És un psicòpata.
Què vols dir? No passo l'estona amb el Darren.
Semblàveu força íntims l'altre dia.
- I tu amb la seva mare. - I ara! Són negocis.
Nois, a classe ara mateix!
Vinga. Foteu el camp els dos, va.
Gràcies per portar-nos.
De res.
Adeu, Gussie.
HEGESÍSTRAT
ENDEVÍ MÍSTIC RAPTAT PELS ESPARTANS
VA ESCAPAR-SE TALLANT-SE PART D'UN PEU
Vaig tirant. Fins després, Gus.
- Ai, no! - Òndia!
- Què ha passat? - Està bé?
Shelly, estàs bé?
Asseu-te i respira.
Tu respira.
Gràcies.
Següent.
Mama, què hi fas, aquí?
Substitueixo la mare de la Shelly. Han anat al metge.
- No m'ho has dit! - Tens tretze anys.
No t'he de demanar permís per treballar al menjador.
- Ostres, mama. - Què vols?
Poden ser tres lamingtons?
No per dinar.
- Mama! - Molt bé. Tres lamingtons.
Bon dia.
Gràcies.
Nens.
El Lyle treballa molt?
Sí, continua a la fàbrica.
Ei, creus que ens podria aconseguir una mica de farlopa?
No.
Ja no ho fa, això.
Perdona. Havia sentit que…
- Que què? - Perdona.
Que tenies una parada a la fira.
Vull aportar a la comunitat.
Següent.
El Lyle li ha ensenyat el ganxo d'esquerra? Pot ser bo.
Creus que el Gus tornarà a parlar?
No veig per què no.
Creus que sap el futur de debò?
Mira, si jo sabés el futur,
no en diria res.
Per què?
La gent no et deixaria en pau. Què els diries?
Algunes desgràcies fan possibles coses bones.
Per exemple?
Si la teva mare no hagués fugit de casa, no hauria conegut el Robert.
Si ell no begués, ella no hauria conegut el Lyle.
Moltes desgràcies per a una cosa bona.
Dues coses bones.
Jo us he conegut a vosaltres.
El que dic és
que el dolor i el plaer són part de la vida.
Així saps que has nascut. Si no fa mal, no és la vida, nano.
- Ja fa dies que no vas amb el Teddy. - Hòstia, nano.
Diria que vas amb mi perquè veig coses que tu no veus.
Aquest cop no surtis del furgó, d'acord?
Aquests paios no tenen miraments, creu-me.
No cal que ho comptis.
Hi és tot.
Promet-me que és de la bona.
Sempre és de la bona.
L'última vegada, no tant.
Potser el cos s'hi acostuma.
- Potser ens vols fotre! - Tranquil·litzem-nos, d'acord?
Lyle, què passa?
Qui coi ets, tu?
T'he dit que et quedessis al furgó.
- Què mires, tu? - No mira res.
La veritat és que estava pensant
si et vas quedar calb abans o després ser cap rapat.
Per què collons portes el nen?
Foteu el camp.
Una.
MODEL: VESTIT ROBÍ 126,95 AU$
PROHIBIT APARCAR
Hola, senyoretes.
Adeu, senyoretes.
BOGERIA MUTANT
POSA A PROVA LA TEVA FORÇA
PIRULETES INFERNALS
Ha vingut l'Slim.
Òndia, la Shelly.
Shelly, com estàs?
- Hola. - Has estat a l'hospital, oi?
Per a què són?
Tinc un problema als músculs de les cames.
Hòstia. Què t'han de fer?
No ho sé, m'han de fer proves.
- Va, que comença el partit. - Vols veure'l amb nosaltres?
No, torno a casa a animar la meva mare. Ja ens veurem.
- Fins aviat. - Sí.
Eli, pots llençar els menuts a la brossa?
YUMMY TUM FIBRA INSTANTÀNIA
GUST DE LLIMONA
INGREDIENT ACTIU: MANNITOL
Eli, que comença!
- Digues-li al Lyle que s'ho perd. - Sí.
- No facis trampa. - No.
- Vinga. Què és? - Obre els ulls.
Va.
No!
Ens ho podem permetre, això?
S'ho val totalment, amor.
Gràcies.
T'estimo.
Comença el partit.
Bona tarda i benvinguts a la retransmissió de la semifinal del 1985
entre els Bulldogs de Canberra i els Eels de Paramatta.
- Et puc fer una pregunta? - Ja ho has fet.
Imagina que has fet una cosa que no està bé
i que si t'enxampen estàs ben fotut,
però la gent a qui estàs robant és dolenta.
Ho faries?
- Parles de tu o d'un amic? - D'un amic.
Li diria al teu amic que algú ha de pagar el preu.
Sembla que te'n sortiràs, però més endavant
el tema t'acabarà perseguint, o a tu o a algú que t'estimes.
El món funciona així.
Mira la teva mare feliç.
Voldries arriscar-ho, això?
Molt bé, nois.
- Aquí teniu. - Genial.
Aquesta és per a tu.
Gràcies.
…al camp i des de tot el país que s'aixequin per a l'himne…
Aparta, nano.
- Pots dir-li al Lyle el que m'has dit? - Ara no.
Ara ve l'himne del millor país del món.
Australians…
Australians, mostreu joia,
que som joves i lliures…
Què ve, ara?
Tenim terres daurades i ben riques,
una llar rodejada de mar.
Quantes aletes de pollastre? En vull el doble.
Són les pelegrines?
Per què no estan fetes?
Les flors, a la barra.
I on són, els mantells?
De pressa! Sembles un peresós!
Ràpid, arriben de seguida.
Va, poseu-vos les piles. No vull arribar tard.
Com estic?
Com una deessa.
Fes una volta.
- Vaig a buscar els nens. - D'acord.
Jo vaig…
Vaig escalfant el Datsun.
T'ajudo?
Vine.
No podem quedar-nos i mirar una pel·li?
Us ho passareu bé.
Hi haurà tot de vells fent discursos.
Potser coneixeu algú important, com el Tytus Broz.
Ja el coneixem. Fa por.
Tens tretze anys, però no és obligatori queixar-se de tot
per ser un adolescent.
SÍ QUE HO ÉS
Fa tres anys que el Lyle és a la fàbrica. El valoren molt.
Mama, si el valoressin, li oferirien un ascens o…
Prou, Eli.
Hi anem i vosaltres també.
Pots fes veure que t'ho passes bé.
Vols semblar respectable.
Respectable ho és el Lyle quan es vesteix per anar a treballar
quan no li ve gens de gust.
Ho és quan repara les mosquiteres,
talla la gespa i posa diners al banc per treure'ns d'aquí.
El que és respectable és tenir menjar i paper de vàter
i que algun dia no sigui una merda.
No menyspreïs ser respectable. Hi ha molta feina al darrere.
- Estàs molt elegant. - Doncs molt bé.
Pots comportar-te, si us plau?
Hola, Darren.
Campaneta? Com és que t'han convidat?
No ho sé. És d'on treballa el Lyle.
- Què? Com va la distribució? - Força bé, crec.
De vegades l'acompanyo a fer lliuraments.
I què fas?
Vigilo que ningú es passi de la ratlla.
Campaneta "el pinxo"?
Senyores i senyors, ja poden seure.
El sopar és a taula.
Som-hi.
Qui seu a la teva taula?
El senador per Oxley.
I l'inspector Tim Cotton.
Això és perquè el Tytus ajuda presoners en rehabilitació?
No, és perquè la meva mare paga les vacances de la meitat dels polis.
És l'Ivan Kroll.
El Lyle va dir que no existia.
Probablement això voldria el Lyle.
Què li ha passat a la cara?
Bé, el que expliquen és que el germà d'una de les seves víctimes
el va atacar amb un fusell.
Pròtesis Atlas li va fer la cara nova.
Què li va passar al paio que li va disparar?
Li va portar temps,
però al final el va trobar a un camp de tala perdut a Tasmània.
Eli! Sí que estàs elegant!
Ei, a quina taula seieu?
T'agrada, Gussie?
És el Teddy. El coneixes?
Li agrada la meva mare, crec.
A tothom li agrada, Campaneta. Jo me la faria.
Senyores i senyors,
doneu-li la rebuda que es mereix a l'organitzador del sopar, el Tytus Broz.
Gràcies.
Com alguns sabeu,
les tres dones més importants de la meva vida
són la meva mare,
la meva filla
i la meva estimada dona.
Desgraciadament, totes tres han mort.
La meva filla, la Hannah, era la llum de la meva vida.
Tot i els reptes que li va suposar la seva rara discapacitat,
el primer cop que la vaig tenir als braços
vaig saber quin era el meu propòsit al món.
Donar mobilitat.
Donar independència.
Donar-li dignitat a la meva filla
i també a tothom com ella a tot el món.
Encara tenim molt camí pel davant, amics.
Espero, i hi confio,
que braços i cames totalment funcionals
seran algun dia tan reemplaçables com les peces d'un cotxe.
Fins llavors,
us prometo que la nostra missió sagrada
de recuperar la mobilitat completa d'aquells que ho desitgen
i s'ho mereixen…
tot just acaba de començar.
Gaudiu del sopar.
Em dones un globus?
Per molt poc. Tu pots, vinga.
Sí! Li he donat!
És clar que sí! Enhorabona.
- Gràcies. - Ben fet.
Bogeria mutant. Passeu-hi.
Pots posar aquí dins els diners?
Controla que hi sigui tot.
És clar.
Piruletes infernals! Trieu-ne una i guanyeu un premi!
Ningú?
Quina parada més cutre. T'has ofert voluntari?
La mama ens hi ha obligat. Tot per la comunitat.
M'agrada, la teva mare. Envejo la vostra família.
Ens enveges? Per què?
Perquè us estimeu.
- A tothom l'estima algú, no? - Sí que em sento estimada.
Però la meva mare està molt trista per mi.
Tens més sort que no et penses, Bell.
Sí, senyor! Quina força!
Piruletes infernals!
Bogeria mutant!
Piruletes infernals!
No! Bogeria mutant!
Moltíssimes piruletes i molt infernals!
No. Bogeria mutant.
A Bogeria mutant no hi ha mutants de debò.
Els premis d'aquí són millors, molt millors.
Volem menjar!
Quina meravella, heu vist?
- I això? - Res.
M'ho he passat molt bé, avui. He sentit que tot estava bé.
- Sabeu què vull dir? Una família unida. - Sé exactament què vols dir.
Només heu d'esperar.
Ben aviat tot serà encara millor, ho prometo.
Potser.
- No hi entreu encara. - Hòstia.
Espaguetis a la bolonyesa! Quina delícia!
Podies haver tancat la porta.
No, millor que s'airegi.
- Ja hi vaig. - Heu convidat la Shelly o algú?
Ah, la Shelly!
Sento interrompre.
- Qui ets, tu? - Un amic del Lyle.
Tu, fora.
Vinga, fora!
Molt bé.
Tu, seu.
No et moguis. Serà ràpid.
Només vull que el Lyle m'expliqui com li va el negoci.
Negoci? De què parla, Lyle?
- No sé de què parla. - Calla!
Tros de…
Ens dius on tens la resta, Lyle?
Ei!
Vinga, no cal, això.
On la tens amagada, Lyle?
No passa res.
- Tranquil. - Lyle?
Gussie.
Què fas? Què li està dient?
Deixat de merdes i parla, Lyle.
Hòstia! Pareu.
Eli.
Perdona, Frankie.
No, Lyle.
A la merda. Emporteu-vos-el.
Lyle! No!
Perdona, nena! Només volia que visquéssiu millor.
Lyle!
No saben res!
Mama!
- Seu! - Mama!
Tanca la boca, nen.
Respira.
No tinc molt de temps i és la teva darrera oportunitat
d'evitar que passi una cosa molt desagradable.
- Què t'ha dit, el Lyle? - No parla!
Tothom acaba parlant.
Què ha dit, mudet?
On té la resta amagada, el Lyle?
Ho pots escriure a l'aire.
Escriu el que ha dit el Lyle
i no li tallaré el dit al teu germanet.
No! No sap res, ell!
Bon nano. Lletreja-ho per a ell.
Digues-li. Deixa-ho anar, Gus.
No sap…
Ha dit…
"Passi el que passi…
us estimo moltíssim, nois."
Sí, és clar. I després?
Després ha dit: "Digues-li a aquell malparit que se'n vagi a cagar".
Una cosa així.
Quina gràcia.
BASADA EN LA NOVEL·LA DE TRENT DALTON
Subtítols: Adán Cassan