Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL-KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hawaii...
...är ni redo?
Mina damer och herrar,
en varm applåd för Jo Koy!
Så ska det låta.
Ja!
Jag var tvungen att komma till Hawaii.
Det är aloha som gäller.
Är någon på dåligt humör, ge hen lite aloha.
Ni är som Krambjörnarna. Det kommer ur era bröstkorgar.
"Har någon en dålig dag?"
Hawaiibor skryter om saker som ingen annan skryter om.
Så är det verkligen.
För ni värnar om de saker ni har.
Det är era saker. "Jag älskar den här."
En kille sa:
"Har du sett min splitter nya Toyota Tacoma från -03?
Körsbärsröd.
Helt jävla körsbärsröd.
Höjd, alltså. Höjd.
Höjd -03:a.
Splitterny -03:a.
Toyota Tacoma.
Ni är avspända. Ni bor i paradiset.
Ni är inte tillknäppta.
Ni går ut. "Bra, vi går ut."
Vi klär oss fint. "Okej."
Finkläder. "Var är mina badtofflor?"
"Var är mina badtofflor?"
Ni har badtofflor.
"Badtofflor."
Alltid "badtofflor."
"Badtofflor." Nya finkläder.
"Badtofflor."
Bara Hawaiibor hajar.
Jag ska visa vad jag menar. Titta.
Titta. "Badtofflor."
"Badtofflor."
Jag vet inte varför ni har dem. De sitter knappt på fötterna.
Det är så ni går.
Badtofflor vid tårna.
De sitter inte ens på fötterna. Ni sparkar av en, tar ett steg,
sparkar av en, tar ett steg, sparkar...
Ni älskar vokaler.
Ni bryr er inte. A, bokstaven A.
Hur många A:n kan ni ha i ett gatunamn?
Hur många A:n? Det är för många.
Så om någon kommer till Hawaii, be aldrig om vägbeskrivningar.
Alla gatunamn låter likadant.
Frågar ni någon säger de:
"Åh, det är lätt att hitta.
Åk ner på Kaleakalakahakalaeka.
Ta till höger på Laukaleadeakalakau,
vänster på Naukauaahaaeekalea.
Och sedan till höger på Ahaahahaha'aaa.
Jag älskar allt med Hawaii.
Jag får inte nog av det.
När jag är här kan jag inte sluta lyssna på musiken.
Jag kan inte ens texterna.
När jag kör sjunger jag...
Ni klappar. Jag hittade just på den där låten.
Inte ens ni vet vad fan jag sjunger!
Jag körde bara vokalerna.
Den där huladansen är grym.
Hula är allt.
Det är världens sexigaste dans.
Alla sexiga dansstilar de har nu
stal de från huladansen.
Hula, det är sexiga grejer.
Hon pratar med mannen genom dans.
Det är sexigt. Hon berättar vad hon vill genom dans.
"Du, kom till mig.
När solen går ner...
...bjud mig på middag.
Om jag gillar dig...
...ska du få fitta."
Titta, allihop. Varje kultur, varje ras,
varje etnicitet är här och skrattar.
"Schyst." De bryr sig inte ett skit.
Jag ser ut över publiken. Man ser ingen skillnad på oss.
Vet ni hur många mexikaner min mamma frågar: "Filippinare?"
"Mexikan."
"Förlåt."
Det går att skilja mellan olika asiatiska nationaliteter...
...genom att lyssna på brytningen, och bara om de har en brytning.
Koreaner är lättast av alla,
för när en korean pratar
låter hen som om hen har rökt på.
Precis innan de pratar...
Koreaner låter som asiatiska spöken.
Min bästa barndomsvän var korean.
Första gången jag var hemma hos honom ropade hans pappa.
Jag trodde att det spökade!
Precis när jag klev in...
"Vad i helvete var det?"
"Det är farsan. Han vill veta om du är hungrig."
Det funkar med alla asiater.
Vietnameser.
Vad då? Jag har inte gjort något än.
Vietnameser, jag älskar vietnameser.
Jag älskar er. Ni är minst av alla asiatiska folk.
Ni är mindre, men en sak ska ni veta.
Jävlas inte med vietnameser.
De slåss mot vem som helst.
De små jävlarna slåss mot vem... De bryr sig inte hur stark man är.
De slåss ändå. De kommer fram och säger saker.
Deras små fötter.
En kom fram till mig efter en show.
"Vad säger du till mig så där?
Ni vet att de talar så där fort.
De talar jättefort.
"Vad säger du till mig så där?"
De talar jättefort, så där.
Koreaner låter som om de har rökt på.
Vietnameser låter som om de har gått på kokain hela livet.
"Vad säger du till mig så där?
Tala inte så till mig.
Vad säger du till mig så där?"
Vietnameser sätter punkt efter varje ord.
"Vad. Säger. Du. Till. Mig. Så. Där?"
Vietnameser går upp högt.
De går upp så där.
De går ner så där. De börjar lågt så där.
Sedan går de upp så där.
Vietnameser låter som om de kör förbi i ilfart när de pratar.
"Vad säger du till mig så där?"
Hoppa ur bilen och säg det där igen.
Japaner.
Va?
Det går bara att skilja mellan oss om vi talar med brytning.
Med Japaner
är det tydligt.
När en japansk man pratar...
...kommer det från diafragman.
Det är här
japanska män spinner.
Hah!
Hai!
Japan.
En japansk kvinna...
...oavsett om hon är 12...
...eller 75 år gammal...
...låter alltid som en 12-åring.
"Okej, kom igen!
Okej!"
Det är därför ingen tittar på japansk porr!
Vet ni hur irriterande det är att se på?
"Okej, kom igen!"
"Åh, fortsätt!"
"Åh, nej. Rakt i ögat!"
Sedan min förra special har det kommit mycket mexikaner på mina shower.
Det är mycket mexikaner.
Och alla säger samma sak till mig efteråt:
"Hör du, din jävel."
Det är så rasistiskt. Jag vet inte varför. "Din jävel."
När jag imiterar en mexikan, varför låter jag alltid...
...som om jag faller från en klippa.
Det är helt skadat!
Det är en hemsk imitation, men det är så de låter.
De låter som om de faller från en klippa.
Ju längre de pratar, desto högre är fallet.
Mexikaner kommer alltid fram
och säger samma sak till mig efter mina shower:
"Du, din morsa är precis som min.
Allt som din morsa gör, gör min..."
Vad sa jag?
Du ser ut som en cholo, jag svär.
Du skrämde skiten ur mig.
Jag försöker prata klart. Han bara...
"Säg det rätt, din jävel."
"Säg det rätt. Akta dig..."
Vet ni hur svårt det här är när en cholo stirrar på mig?
Vad heter du?
-Jason. -Jason?
-Är du filippinare eller mexikan? -Filippinare.
Han är filippinare!
För helvete!
Ser ni vad fan jag menar?
Du ser ut som min brorsa.
Jason?
Det är det här alla ska veta.
Det finns en anledning till att mexikaner och filippinare relaterar till varandra.
Det går mycket djupare än mintsalva.
Det är inte det enda vi har gemensamt.
Kom inte fram och säg:
"Min mamma har också mintsalva. Otroligt!"
Nej, det är det inte.
Det finns en anledning till att vi relaterar på så många sätt.
Spanien härskade över Filippinerna i över 350 år.
Det är ingen lek.
Ni avlade er med oss.
Vi är den första hybridrasen.
Det är vad filippinare är.
Spanska, asiatiska,
filippinare.
Det är vad vi är!
Det är illa vad som hände, men även bra.
Vi har mycket av deras kultur.
Vi ser ut som dem.
Se på oss. Vi är två timmars flygresa från Japan.
Vi är i Asiens hjärta. Det är Filippinerna.
Men se på oss.
Vi har inte ens asiatiska efternamn.
För de lämnade sina jävla namn där!
Vi har inte asiatiska namn. Vi har latino-efternamn.
Se på våra jävla efternamn.
Bara i min familj: De La Fuente Santos Gonzalez.
Vi är ju för fan mexikaner!
Vi är Asiens mexikaner.
Så är det bara.
Allt som mexikaner gör, gör filippinare också.
Allting.
Vad har ni? Quinceañera? Debut?
Vi fick det från dem!
Vi firar dottern när hon blir 15.
Så hon är 15? Sak samma.
Man har en stor jävla fest.
Mexikaner gör det hela tiden.
"Du är snart en kvinna, mija. Det är din quinceañera.
"Är du säker, pappa? Jag är bara 15."
"Ja, jag är säker.
Din mor är bara 30."
Okej, jag gick för långt!
Men det var roligt. Kom igen.
Det var bara ett skämt!
Sluta vara så känsliga!
Stick, för fan!
Stereotyper är roliga för att de stämmer.
Alla har stereotyper. Anamma det, skratta åt det.
Inte alla filippinare är sjuksköterskor,
men många av er är det.
Jag känner inte alla filippinare här, men vi har samma farbror.
Varje högtid måste han prata med alla.
Och vi bävar inför det, för det tar evigheter.
Han vet inte vad han vill säga.
Han börjar varje fras så här: "Eh...
Du vet, eh, Joseph, eh...
...minns du...
...när...
Fan, när...
Alltid "eh..."
Jag var...
Jag var med min farbror på en restaurang i köpcentret.
Vi sitter där, och han försöker tala.
Han är högljudd, så alla tittar.
Det var det som var genant,
för han är högljudd och alla tittar, och han liksom: "Eh...
Joseph, minns du...
...den där
gången då du
köpte mig...
-...en... -"Vad försöker du säga?"
"Jag försöker ju berätta!
Stressa mig inte! Jag försöker tänka.
Stressa mig inte.
Den där gången du köpte mig..."
Och alla i restaurangen tittar.
"Eh...
...då du köpte mig en drink?
Du köpte en drink."
"Ja, vad är det med det?"
"Och när du kom tillbaka hade den det där stora sugröret.
Jag tittade och sa:
Putang ina, vilket stort sugrör!
Minns du? Du tittade på sugröret och blev arg på mig."
"Ja, vad är det med det?" "Du sa åt mig att dricka det.
Minns du? Du sa åt mig att bara dricka.
"Vart vill du komma?"
Alla tittar.
"Så jag börjar dricka så där...
...och...
...jag...
Jag dricker så där och börjar suga på sugröret.
Och så hoppar en svart kula upp i munnen.
Och jag suger.
Jag suger så där, och jag...
Jag har svarta kulor i munnen,
och jag suger och kan knappt andas.
Jag har munnen full av kulor, och jag kan inte andas..."
"Håll käften!"
"Det är boba, för fan!"
"Boba, ja. Jag hatar det."
Det är därför filippinare ska vara sjuksköterskor.
Var bara sjuksköterskor, inte läkare.
Tänk er min farbror som läkare...
...under en operation.
"Syster, kan jag få...
Fan.
Den där, du vet,
för att skära...
För att skära...
Du vet, den där..."
Sjuksköterskan: "Vad då? Alla instrument skär.
Vad behöver du?"
"Den där grejen.
Den där..."
"Han är döende. Vad fan behöver du?
Vad?
Säg det!"
"Den där grejen...
Den där..."
Vi är en stereotyp.
Filippinare förvandlas till en jävla stereotyp.
Jag vet inte varför.
De förvandlas till en stereotyp.
Jag har pratat om det, men se er omkring.
De är här.
Min mamma är inte här, men jag tittar, och där är hon.
Kort hår, glasögon.
Handväska i knäet. Titta, där är hon.
Där är hon.
Näsduk.
Louis Vuitton-väska.
Förvirrad. "Var är vi?
Var är vi?
Vad är det här?"
Jag älskar oss. De måste ha sin Louis Vuitton-väska.
Vet ni hur många Louis Vuitton jag har köpt åt min mamma?
Vet ni vad hon har i dem? Snacks.
Det är den dyraste lunchlådan ni sett.
Och det är inga goda snacks.
När jag var liten brukade mina vänner be sina mammor om snacks.
Och de tog fram jättegoda saker.
Doritos.
Små Snickers.
Jag gick till min mamma. Fan...
Hon tog sina snacks från en restaurang.
Jag frågade: "Kan jag få något att äta?"
"Här får du lite salta kex."
Saltkex är gjorda för att absorbera soppa.
Och jag ska äta dem innan skolan?
"Stoppa dem i magen."
Jag stoppade dem i...
"Svälj."
Det är min morsas extraknäck.
Det är alla mammors extraknäck.
Och det spelar ingen roll hur mycket de tjänar.
De tar saker om det är gratis.
"Om det finns något, ta det."
Det sa alltid min morsa. "Ta det.
Gå in igen och ta det."
"Ta vad då?"
"Det där, vad det nu är.
Ta mer. Stoppa på dig mer.
Stoppa det i handväskan.
Ta lite extra." Det brukade hon alltid säga.
"Joseph, gå in igen och hämta lite extra."
Vet ni vad "ta lite extra" betyder? Att stjäla.
Stjäla.
Hon vill att hennes unge ska stjäla!
"Ta lite extra."
Jag brukade hata McDonalds...
...för jag fick alltid gå in igen. "Gå och ta lite extra servetter."
"Varför?"
"För vi behöver lite extra till huset.
Hämta lite extra. Gå in igen."
"Hur många behöver du?"
"Det är din födelsedag snart. Gå in igen."
Jag stoppar fickan full med servetter.
Jag är jättearg. Jag tittar på morsan.
Hon är på parkeringen.
Jag gråter.
Hon bryr sig inte. "Andra fickan!"
Min son vet inte hur det känns.
Han vet inte.
Jag köper servetter.
Jag köper dyra servetter, för jag är traumatiserad.
Stjäla servetter hela livet. Det ska inte min son uppleva.
Min son vet inte hur pinsamma födelsedagar är.
Mina födelsedagar sög.
Morsan skar upp tårta åt barnen. Sedan delade hon ut servetter.
Inga matchade.
"KFC, McDonalds, Taco Bell,
Burger King, KFC,
Cheesecake Factory. Den är bra.
Den är mycket tjockare än de andra."
Men barn har det bra.
En femtonåring...
Min son har inte en aning om hur bra han har det.
Den här jävla millenniegenerationen.
Är det så det heter i år? Millenniegenerationen? Generation X?
Mesar.
Är det så de kallas? De är mesar allihop.
Finns det några 15-åringar här så är ni mesar allihop!
Jävla mesar, visst?
Har jag inte rätt? De klagar.
Man får inte skälla på dem. De säger något. Man hamnar i knipa.
De säger: "Gud, min mamma skällde på mig.
Nu är jag jätterädd för att gå hem, för min mamma skällde på mig."
Dra åt helvete! Skämtar du?
Du är rädd för att du fick skäll?
Det var det enda min morsa gjorde.
Att skälla var det enda språk hon talade.
"Va?
Vad då?
Säg om det där.
Säg det!
Vad sa du, Joseph?
Vad sa du? Vänd dig om.
Vänd dig om!"
Det var det enda språk min morsa kunde: "Skälliska."
"Va? När då? När gjorde du det?
Var då? Var var du?
Va? Vad då?
Har du slarvat bort lunchlådan?"
Jag slarvade bort lunchlådan en gång. Herre jävlar.
Det var så hon tuktade mig.
Genom... Hon misshandlade mig inte fysiskt.
Hon angrep en verbalt. Det var så hon straffade en.
Hon bröt ner en med ord.
Förhör.
Två och en halv timma av skäll.
"Vad då? Var är din lunchlåda, Joseph?
Var har du lagt den?"
"Jag vet inte."
"Vad då 'jag vet inte'? Var har du varit?
Du går hemifrån till skolan, från skolan hem.
Var fan försvann den?
Ställer du ifrån dig lunchlådan var som helst? 'Jag vet inte var...
Jag vet inte var någonting är.'
Var är din lunchlåda, Joseph?
Var? Var satte du den ifrån dig?"
"Jag vet inte!"
Och så härmade hon mig med fånig röst.
"Jag vet inte!
Hur kan du inte veta det?"
"Jag vet inte, mamma. Vad vill du att jag ska säga?"
"Berätta var den är!"
"Jag vet inte..."
I två timmar.
"Var?" "Jag vet inte."
"Va?" "Jag vet inte..."
Hon vill att jag ska ha snor
som rinner ur munnen samtidigt som jag andas in.
Då är hon nöjd.
Då har min mamma lyckats.
Och då säger hon:
"Okej, andas, Joseph.
Andas. Herregud."
"Andas! Åh Gud, Joseph. Andas."
"Det är ju bara en lunchlåda."
Sedan måste hon skämma ut mig.
Hon lägger min lunch i en tupperwarelåda.
Så skämmer hon ut mig:
"Jag ska lägga din lunch i en tupperwarelåda."
Så jag frågar: "Varför?
Jag vill inte gå till skolan.
"Varför inte?"
"För jag vill inte gå till skolan med min lunch i din tupperwarelåda."
För det är pinsamt.
Om jag skickade min son till skolan
med en genomskinlig låda med blått lock
som det stod "Tupperware" på
skulle han vara stolt.
Min morsas tupperware...
Vanligtvis en tom vispgräddeburk.
En smörbytta.
En gång lade hon den i en tom Neapolitan-glasshink.
Med rött handtag. Hon lade i böcker
och min lunch. Det såg ut som en portfölj.
Min lunch i en vispgräddeburk. Det är så jävla pinsamt.
Och så säger hon: "Jag skriver ditt namn på burken."
Som om någon annan har en vispgrädde-lunchlåda.
"Jag är rätt säker på att min lunchlåda är unik."
"Man vet aldrig."
"Jo, jag vet."
Jag går runt i matsalen och letar efter en plats...
...med min vispgrädde-lunchlåda.
De andra barnen tittar på mig.
"Din morsa låter dig äta vispgrädde?"
"Jag vet inte vad den innehåller."
Jag sätter mig ner vid bordet.
Med min vispgrädde-lunchlåda.
De andra barnen byter lunch med varandra.
Men ingen vill byta mot hemliga lådan.
Det vattnas i munnen på mig,
för man ser alla andra byta lunch.
"Du får min kalkonsmörgås
om jag får din jordnötssmörsmacka."
"Du får mina chokladfliskakor om jag får dina chips."
"Du får min chokladmjölk om jag får din sportdryck."
Jag tittar på dem.
"Vill någon ha mungbönssoppa?
Mungbönssoppa?
Mungbönssoppa.
Det är jättegott. Mungbönssoppa.
Du får behålla lådan."
Någon unge frågade: "Vad fan är mungbönssoppa?"
Jag var tvungen att förklara.
"Det är små runda, gröna bönor.
Och de serveras på ris.
Om du gräver djupt nog kanske du hittar en räka.
En annan unge sa:
"Vad fan är det för sås där bredvid?"
"Patis.
Filippinsk fisksås.
Den accentuerar mungbönssoppan.
Spill det inte på tröjan. Man luktar fitta efteråt."
Här är grejen med min son.
Han vet inte vad en lunchlåda är.
Ungen har ett kontokort.
Det är genant att ens säga det.
Hans skola accepterar kort. Han har ett kontokort. Det suger.
Han behöver inte ansvara för någon lunchlåda.
Han går bara och betalar.
Jag blir fortfarande arg och disciplinerar honom.
Han ringde en gång och sa: "Farsan, jag har bara 40 cent kvar på mitt kort."
Och jag sa: "Men Gud.
Det skiter väl jag i.
Vad fan åt du i måndags? Filé mignon?
Glider du in som på en nattklubb?
"Jag bjussar alla på chokladmjölk!"
Jag vet att det låter konstigt, men min son vet inte vad ris är
på samma sätt som jag.
Ris var fan allt för mig.
Ris var frukost, lunch och middag för mig.
Och många undrar:
"Äter filippinare frukost?" Ja.
Det är gårdagens middag och ett ägg.
Det är vår frukost.
Och det är jättegott.
Allt vi åt var ris.
Det är nyckeln till ett asiatiskt hushåll. Ris.
Det står alltid en bunke ris och kokar.
Riskokaren står alltid på.
Även om det är släckt hemma hos en asiat så hittar man köket ändå.
Kolla bara efter det röda ljuset.
"Där är riset."
Jag bad min son hämta ris häromdagen.
"Joe, hämta en påse ris."
Han sprang i väg och kom tillbaka med en liten jäkla påse.
Den låg i hans hand.
Och även fast det var rätt ris
började jag tänka på när jag var i hans ålder.
Rissäcken jag fick hämta...
...var stor som den här barstolen!
Den vägde dubbelt så mycket jag.
Jag fick släpa tillbaka den.
Det var en stor nylonsäck.
Med kinesiska tecken på.
Det stod "23 kg" längst ner.
Morsan brukade ställa den i köket bredvid sopkorgen.
Toppen var bortsliten.
Inuti säcken låg det en kaffemugg utan öra.
Hon kallade det en måttkopp.
Hon lärde mig hur man kokar ris. Jag minns den dagen.
"Jag ska visa hur man kokar ris, och jag visar dig inte igen."
"Okej.
Hur gör man?"
"Man häller ett par skopor ris i skålen,
tillsätter vatten och rör runt.
Så gör man rent riset.
Om vattnet är grumligt så är riset smutsigt. Häll ut vattnet.
Häll i mer vatten och rör runt.
Rör runt.
Är vattnet fortfarande grumligt så är riset smutsigt. Häll ut.
Fortsätt tills vattnet är klart.
När vattnet är klart, tillsätt vatten och koka."
"Hur mycket vatten tillsätter man?"
"Fyll upp hit, Joseph."
Så kokar man perfekt ris.
Det vill jag att världen ska veta.
Det här är en uråldrig jävla hemlighet.
Alla asiater vet att det är så man kokar ris.
Man behöver ingen måttkopp. Man behöver ingen jävla riskokare!
Det enda man behöver är ris, en skål, och den här jävla linjen!
Jag vet att folk undrar: "Hur då? Jag fattar inte."
Låt mig förklara.
Häll så mycket ris du vill i en skål och fyll den med vatten.
"Hur mycket vatten?"
Man låter fingret nudda riset så här...
...och fyller upp vatten tills det når hen där jävla linjen.
Perfekt ris.
Ungar har det bra nuförtiden.
Så bra.
Men det är lättare att disciplinera dem nu.
Det är lättare att disciplinera min son.
Min morsa hade det svårt.
För mig är det lätt.
Om min son missköter sig, och det gäller alla föräldrar,
vad gör man? Tar deras mobil.
Det fungerar.
Man behöver inte misshandla dem, varken verbalt eller fysiskt.
Man tar bara mobilen ifrån dem.
Min son blir ställd när jag gör det.
Min son bryter ihop fysiskt när jag tar hans mobil.
"Ge mig mobilen." "Farsan!
Vad ska jag göra nu, farsan?
Han har aldrig sett sin hand. "Vad är det här? Hallå?"
När morsan disciplinerade mig...
Hon slog mig aldrig, men jösses.
Jag hoppade ut ur garderoben en gång och skrämde henne.
Jag hoppade ut. "Böh!"
Morsan bara...
"Tycker du det är roligt?
Att skrämmas så där?
In med dig i garderoben.
Stanna där tills jag säger att du får komma ut!"
Jag satt där i garderoben.
Och så glömde hon att jag satt i garderoben!
Hon kom tillbaka. "Vad gör du här?"
"Du sa ju åt mig.
Jag har suttit här hela dagen!"
Hon bad inte ens om ursäkt. "Gå till ditt rum. Det är sent."
Jag grät. Hon brydde sig inte alls.
Hon ringde sin syster och skröt om det.
"Gissa vad jag gjorde med Joseph.
Jag satte honom i garderoben!
Hela dagen.
Hela dagen, jag svär.
Jag undrade till och med: "Var fan är Joseph?"
Alltså, min son...
Han är 15. Grejen med 15-åriga killar...
Han tror felaktigt att han är cool.
Och jag säger det åt honom.
Om ni har killar, var ärliga mot dem. Prata med dem som män.
Jag kan inte tala för tjejer, men har ni en tonårskille,
tala med honom som en man så respekterar han er.
Jag skönmålar inget.
Jag låter min son veta: "Jag vet vad du gjorde där inne."
"Vad snackar du om, farsan?" "Jag har själv varit 15,
och jag vet vad du gjorde där inne.
Alla äckliga saker du gör gjorde jag också.
Fast jag var bättre på det."
"Vad snackar du om?" "Kom igen, jag vet.
Du var i duschen i 30 minuter. Jag vet vad du gjorde."
"Jag tog bara en dusch." "Du duschade inte."
"Hur vet du det?" "Du var där inne i 30 minuter...
...och ditt hår är torrt.
Mjällschampot jag köpte åt dig är slut.
Men du har fortfarande mjäll. Jag...
Men din balle luktar alltid mint.
Mint och zink där nerifrån.
Det är Head and Shoulders, inte Kuk och Hand.
Det står "Head and Shoulders."
Det står inte "Kuk och Hand," utan "Head and Shoulders."
Kom igen, för fan.
"Okej, farsan."
Nu bryr han sig inte. "Okej.
Okej.
Jag lovar.
Jag ska se till att du slipper veta."
Sedan skulle han high-fiva.
"Jag tänker inte ta i din hand."
Jag tänker inte röra mordvapnet.
Han är en snygg kille.
Han har tjockt hår. Han har ett stort afrokrull.
Han har mörk hy.
Han har den där mörkare hyn.
Han går på mycket bortamatcher, och alla frågar om han är hälften svart.
Han sa till mig: "Många tror att jag är hälften svart."
Så jag sa: "Vad säger du då?"
"Jag har sagt ja."
"Varför då?" "Jag vet inte. De vet ju inte."
"När jag kommer och hämtar dig och de ser att det inte stämmer då?"
"Kom inte och hämta mig då."
Och så ville han göra ett DNA-prov,
för han såg en reklamsnutt. Han sa:
"Pappa, vi gör ett sådant där DNA-prov."
"Varför vill du göra det?"
"Vi kanske har svarta i släkten.
Det kanske är så att, för länge sedan...
Vi kanske hade någon i släkten som var svart
och det märks först nu. Det vore kul att kolla."
"Vi har inga svarta i släkten."
"Det vet du inte."
"Vi har inga svarta i släkten.
Din faster gifte sig med en svart kille, men det hjälper inte dig.
"Kom igen, farsan.
Vi gör det nu.
Vi gör det. Det blir kul."
Så jag gav mig.
Vi tänker göra det.
Och jag hoppas...
Jag hoppas att det blir svart.
Om resultatet är svart kommer jag bara säga:
"Försvinn ur mitt hus.
Sök upp din riktiga farsa. Vem fan...
Vem fan är den här grabben?
Ge mig tillbaka kontokortet.
Han håller alltid på och driver med mig.
Förlåt. Det sitter...
...en svart kille här. Förlåt.
-Vad heter du, sir? -Malcolm.
Malcolm. Något svartare namn finns knappast.
Det var som fan.
Fan. Malcolm.
Självklart.
-Är det där din flickvän? -Min fru.
-Vad är din etnicitet? -Jag är filippinska.
Filippinska. Det är så...
Det är så min sons föräldrar borde se ut.
Min sons föräldrar är här.
Vänta tills ni får se honom.
Ni kommer att säga: "Fan, det är ju vår grabb!"
Min son kom in till mig en gång...
Det här hände på riktigt. Vi var...
Jag var på mitt rum. Han kom in. Han gillar att driva med mig.
Men, för han har så fint hår...
Det är så jävla snyggt, och han ser ut som en av The Jacksons.
Men...
Och han kommer in och säger:
"Pappa, när jag blir äldre,
kommer jag bli skallig, som du?
Och det sårade mig verkligen.
Han förstår inte hur ont det gjorde,
och jag liksom...
Så jag ville kommunicera det, fast inte med ord, utan med rösten:
"Vet du vad, Joe? Ditt hår kommer från din mammas sida.
Och alla i din mammas släkt har hår.
Så du behöver inte oroa dig för att du ska bli flintskallig, som din pappa."
Så min son säger "Fan vad skönt!
Fan vad skönt!"
Och så gick han in på sitt rum, som ett jäkla arsel!
Och jag var förstörd. "Åt helvete med den där ungen."
Så varje gång jag har chansen att trycka ner honom så gör jag det.
Åt helvete med honom!
Två veckor senare kom han till mig och såg helt nere ut.
"Farsan, får jag snacka med dig?
Och lova att inte skämta?"
"Ja.
Jag lovar."
"Jag menar allvar. Det har plågat mig,
och jag måste prata med dig, så snälla, inga skämt."
"Okej, Joe. Vad står på tok?
Varför gråter du?"
"Okej. Eh...
Hur ska jag säga det?
Jag har haft pubeshår ett par år nu."
"Du måste förvarna mig om ämnet.
Du kan inte bara gå direkt på sak. Du måste förvarna mig.
Jag försöker äta lunch.
Nu har jag pubeshår i tankarna."
"Kom igen, farsan. Du lovade att inte skämta. Lyssna på mig nu.
Jag har haft pubeshår i ett par år nu."
"Ja, tonåringar får pubeshår. Så vad är det som plågar dig?
Varför blir du arg över det?"
"Nej, lyssna."
"Okej, jag lyssnar. Vad är det?"
"Okej. Jag har alltid trott
att när man börjar få pubeshår
så ska penisen börja växa."
"Ja, och?"
"Min penis växer inte!
Bara mitt pubeshår!
Min penis är lika liten som för två år sedan,
men jag har en massa pubeshår.
Det bara växer. Jag fattar inte.
Farsan?
Farsan!
Farsan!"
Jag bara tog fram min mobil.
"Vad fan?"
Han sa: "Vad gör du, farsan?"
Och jag typ...
"Jag avbokar DNA-testet."
"Herregud, farsan.
Måste allting vara ett skämt?
Måste allt vara ett skämt?"
Jag sa: "Du retade mig för mitt hår.
Nu retar jag dig för ditt."
"Herregud, farsan. Kom igen.
Allvarligt.
Jag fattar inte vad som händer.
Farsan, vad är det här?
Vad är det som ska hända? Jag har väntat, men inget händer.
Farsan!"
Jag tog tag i honom.
Jag sa: "Sluta gråta nu, för fan.
Sluta." "Vad ska jag göra? Jag fattar inte."
"Sluta gråta först." "Vad ska jag göra?"
"Lyssna på mig.
Se på mig. Lyssna."
"Men Gud. Vad då?"
"Tyvärr...
...kommer det från din mammas sida."
Okej...
Här är det störda med historien.
Jag ljög för min son.
Det kom inte från hans mammas sida.
Det är 100 procent min kuk.
Jag visste när han beskrev den. "Det är som min. Jag har samma...
Jag har samma grej."
Men det säger jag ju inte!
Jag säger inte: "Det är släktkuken som jag för vidare till dig." Fan heller.
Det är kuken som förs vidare mellan generationer.
Det berättar jag inte för honom. Det är hans lott i livet.
Han får göra det bästa av situationen. Jag hade liten kuk, och den fungerade.
Det får fungera för honom också.
Det är inget att sörja. Han får finna sig i det.
Jag skulle bli ledsen om han sa:
"Jag har ingen kuk." Jag skulle säga: "Åh, nej!
Jag beklagar.
Hoppsan.
Malcolm kanske inte är din pappa."
Vad fan, Malcolm? Du skrattade för mycket där.
Dra åt helvete. Ser ni?
Han skrattar åt skämtet om svarta jättekukar.
Men så blev han arg över Malcolm-skämtet. "Så svarta måste heta Malcolm?"
Stereotyper är roliga just av det skälet.
Det är en bra stereotyp, Malcolm, och det vet du.
Hela ditt liv har den stereotypen välsignat dig.
Kuk-stereotypen. Vi vet inte om du har stor kuk,
men ingen här skulle satsa mot det.
Vi antar att Malcolm har stor kuk, för det är stereotypen.
Och du antar att jag är bra på matte. För fan, Malcolm!
Men det är det som är stört, Malcolm.
Man kan inte bli inte arg över en annan stereotyp,
för det är roligt.
Det är bara på skoj, så bli inte arg.
Accepterar du den stereotypen måste du acceptera alla, Malcolm.
Var inte partisk med dina stereotyper.
Bli inte arg när någon frågar: "Gillar du kyckling?"
"För att jag är svart?
Måste svarta tycka om kyckling hela tiden, din jävel?"
"Har du stor kuk" "Ja."
Tyvärr...
...har jag ingen stor kuk.
Inte min son heller.
Det kommer att suga för min son när det här kommer ut.
För helvete.
Fan.
Alla på hans skola kommer att stirra.
"Wow."
"Det var bara ett skämt."
Nej, det var det inte.
Det är på riktigt.
Och?
Han har liten kuk. Och? Det spelar ingen roll.
Liten kuk, skit samma.
Den kommer att fungera. Det fungerar, för fan.
Vet ni vad? Han kommer att gå igenom tonåren med peniskomplex.
Sedan kommer han förmodligen få bättre självförtroende.
Och är han fortfarande osäker på grund av sin lilla kuk vid 30
så kommer jag rycka in.
Då kommer jag säga: "Du.
Du.
Är du fortfarande sur?"
"Ja, farsan. Det suger."
Det är min 30-åriga sons röst.
"Ja, det suger.
Jag har en 15-årings kuk."
Jag gör det för den här sidan. "Jag är 30 och har en 15-årings kuk!
Vad fan?"
Då tar jag honom åt sidan. "Lyssna på mig.
Okej? Lyssna på mig." "Vad då, farsan?
Vad har du att säga till mig?"
Då kommer jag att säga: "Joe...
...du har liten kuk. Och?
Gör bara så här:
Fixa din kreditvärdighet.
Det är sanningen, Malcolm.
Om ni vill leva...
Om ni vill leva som en välhängd, som Malcolm...
...fixa er jävla kredit.
Har ni liten kuk, fixa er kredit.
Det är sanningen. Liten kuk?
Bra kredit får kuken att växa 25 cm.
Det är sanningen.
Och många här har liten kuk, precis som jag.
Ni skrattar bara inte lika mycket.
Ni låtsas som ingenting.
Ni låtsas som om det här skämtet
inte har med er att göra. Ni bara tittar på mig.
Men er tjej skrattar ihjäl sig.
"Vad skrattar du åt?"
"Fixa din jävla kredit."
Det är sanningen.
Fixa er kredit. Det funkar.
Det funkar för mig. Jag bryr mig inte ett skit.
Jag är singel och har bra kredit. Jag kan säga till alla kvinnor här:
Jag har en liten kuk.
Men jag har bra kredit.
Kan en stor kuk köpa ett hus?
Det kan den här lilla jäveln.
Det är på riktigt.
Allt som du hör kan jag höra, Malcolm.
Hör du om stora kukar gör jag det också.
Kvinnor är inte som män.
Kvinnor är andra varelser. När de älskar så älskar de.
Om man tar hand om en kvinna, om man skyddar, omhuldar
hedrar, älskar henne, får henne att känna sig som en drottning,
se vad hon gör för ens ego.
Se vad en kvinna gör för ens ego, för hon vet att det är det viktiga,
hans jävla ego.
Och män älskar det.
Hon säger saker till en som man vet att hon inte borde säga.
Hon ljuger för en i sängen, och man tar lögnen,
man älskar den,
för den känns bra. Man ifrågasätter henne aldrig.
"Vem fan snackar du med?"
Man älskar det. Man ber henne säga det igen.
"Åh, herre...
Aj!"
"Ja, precis. Det gör ont, va?"
"Ja. Herregud!"
Storleken spelar ingen roll. Se på den.
Den är liten. Hon bryr sig inte. Hon älskar dig.
Hon älskar dig.
Hon älskar den fysiska handlingen. Hon bryr sig inte om storleken. "Min.
Min.
Min. Den är min.
Min. Jag tänker sova på den."
Så sluta försöka prestera med kuken!
Varför gör vi det?
Sluta försöka prestera med kuken!
Sluta försöka göra saker som Malcolm gör naturligt.
Sluta!
Gör er egen grej.
Det gör jag hela tiden.
Jag är så långt inne det går men svankar som om mer kuk ska komma ut.
Vad fan då för?
Som om jag har extra kuk här.
"Jag ska bara haka loss den. Så där. Känner du?"
Pungen är ett naturligt stopp.
Pungen säger: "Slut på kuk."
Pungen varnar en alltid: "Det är all kuk vi har.
Det här är bara pungen, Joe."
Sluta försöka prestera med kuken.
Sluta upp med att dra ut den och sedan sticka in den igen.
Vad håller ni på med?
Man måste ha punktlaserprecision för att träffa rätt.
Sluta!
Låt den vara där inne.
Mosa fittan.
Mosa den. Tufsa till henne.
Mosa den ordentligt.
Mosa, tryck. Mosa den.
"Vart fan är vi på väg?"
Mosa den, för fan.
"Vi är i köket!"
Var glada att ni blev inbjudna till festhuset.
Det är hennes festhus.
Hennes 40-miljonerdollarshus.
Och hon har fest,
och det står bara en person på gästlistan. Du!
Jag blir tårögd av bara tanken.
Fest i ett 40-miljonerdollarshus,
och hon har en person på gästlistan:
Dig.
Det är fan otroligt.
Tyvärr kan du inte gå ända in.
"Stor kåk du har här."
Men du kan lovorda dörrkarmen.
Känna på dörrknoppen.
Leta efter extranyckeln. In här, upp här, och till höger.
Det är där den ligger, jag svär.
Hitta den nu.
Malcolm är på övervåningen. "De har en bubbelpool här!"
Fan ta dig, Malcolm!
Jag ska berätta sanningen för min son.
"Joe, storleken spelar ingen roll."
Storleken spelar ingen roll...
Vad tyst det blev.
Spelar storleken roll?
-Ja! -Ja...
Spelar storleken roll?
-Ja! -Nej!
Ja?
-Ja! -Nej!
Ett nej?
Jag hade rätt.
Igen. Spelar storleken roll?
-Ja! -Nej!
Ja.
Nej här nere.
Ja där uppe.
Ser ni vad bra kredit betyder?
Parkettplatser.
Fan.
Malcolm har stor kuk och bra kredit.
Den jäveln!
Du kanske har stor fitta?
Vad då? Var det opassande?
Sluta! Jag sa att jag har liten kuk.
Det kanske var hennes stora fitta som skrek.
"Ja!"
"Tyst, din stora fitta." "Nej, hon ljuger."
"Håll tyst, din stora fitta!" "Nej!"
Om storleken är viktig, varför är då den populäraste sexleksaken
som alltid är utsåld den där pyttelilla...
Titta på alla kvinnor.
Lika stor som min kuk.
Alla kvinnor köper den.
Ingen kvinna går till sexbutiken och säger: "Jag tar den här.
Jag vill knulla något som kliar mig i halsen.
Alla kvinnor...
När du använder den...
Jag älskar er, Hawaii. Tack så mycket!