Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ VÍGJÁTÉK-KÜLÖNKIADÁSA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hawaii!
Készen álltok?
Hölgyeim és uraim! Nagy tapsot kérek...
Jo Koynak!
Ez a beszéd!
Ez az!
Hawaii-ra is el kellett jönnöm.
Az Aloha nagyon komoly cucc.
Ha rossz kedved van, akkor megszórsz mindenkit Alohával.
Olyanok vagytok, mint a Gondos Bocsok. A mellkasotokból jön ki.
Rossz napod van?
A hawaii-i emberek olyan dolgokkal is dicsekednek, amivel senki más.
Nem vicc! Mert örülsz annak, amid van.
Mert a tied, senki másé.
Odajött hozzám egy csávó, azt mondta: "Hé haver, láttad a... vadiúj,
2003-as Toyota Tacomámat?
Szép, piros öcsém.
Kibaszott piros!
Meg van emelve, öcsém.
Meg van emelve, és 2003-as!
Vadiúj, 2003-as.
Toyota Tacoma."
Nem érdekel semmi, laza vagy. A paradicsomban élsz.
Nincs időd feszkósnak lenni.
Ha akarjátok, elmentek szórakozni. Szeretitek hozzá kicsípni magatokat.
Miután megvan a szerkó, jöhet a papucs.
Hol van a papucsom?
Állandóan papucsot hordtok.
Pacsker! Mindig csak a pacsker.
Felvesztek egy kibaszott új szerkót és mellé: Pacsker.
Hawaiin kívül senki sem hord Pacskert. Elmondjam, miért beszélek erről? Nézzétek!
Tessék! Papucs!
Papucs. Papucs. Papucs...
Azt se tudom, miért hordjátok. Alig takar valamit a lábatokból.
Így sétálgattok.
Alig van rajta a lábatokon. Hihetetlen.
Sőt, nincs is rajta. Csak rúgod előre a pacskert. Rúgsz, lépsz, rúgsz, lépsz...
Szeretitek a magánhangzókat, mi?
Mondjuk ott az "a" betű.
Hány "a" betűt lehet szerintetek egy utcanévbe rakni?
Hányat? Túl sokat használtok.
Ha bárki eljön ide... Ez mindenkinek szól. Ha Hawaii-ra jössz, ne kérj útbaigazítást.
Minden utcanév ugyanolyan.
Útba igazításnál azt mondják: "Ó, nyugi tesó, könnyen odatalálsz.
Csak végigmész a Kaleakalakakán...
Aztán jobbra fordulsz a Laukaladakalakaun.
Majd balra a Naukauaakán!
És végül jobbra az Ahaahahaha'a-n.
Mindent szeretek Hawaii-ban. Nem lehet betelni vele.
Nem szoktam zenét hallgatni, de az itteninek nem tudok ellenállni.
Nem értem, miről szól, de nem érdekel.
Vezetés közben éneklek.
Tapsoltok, pedig most találtam ki ezt a dalt.
Fogalmatok sincs, mi a faszt mondtam. Csak magánhangzók voltak.
Bírom a Hula-táncot. Nagyon durva. A legszexibb tánc.
Minden, szexisebb tánclépést a Hulából lopták el.
Rohadt szexi az egész.
A csajok ezzel kommunikálnak. Ezt nevezem szexinek.
Ezzel bármit elmondanak a férfiaknak: "Hé, Te! Majd gyere el hozzám!
Amikor lemegy a nap.
Elvihetsz vacsorázni.
És, ha kedvellek,
megkapod a puncit."
Ezt figyeljétek! Van itt mindenféle kultúra, mindenféle népcsoport.
Szórakoztok, nevettek. Jól érzitek magatokat, és leszartok mindent.
És a tömegben nem látni, hogy ki-milyen származású.
Tudjátok, hány mexikóitól kérdezi meg anyám, hogy: "filippínó vagy?"
"Mexikói!"
"Bocsi. Bocsánat. Bocsi! Bocsi!"
Az ázsiaiakat is meg lehet különböztetni.
Az akcentusuk alapján. Már, ha van nekik.
A koreaiakat a legkönnyebb észrevenni, mert amikor egy koreai beszél,
az olyan, mintha egész nap füvezett volna.
Pont, mielőtt beszélnek veled.
Úgy hangzanak, mint az ázsiai szellemek.
A gyerekkori legjobb barátom koreai volt.
Amikor először átmentem hozzájuk, az apja kiabált neki
és azt hittem, kísértetjárta a ház, basszus. Komolyan. Már amikor beléptem.
- "Ez meg mi a fasz volt?" - "Csak apám kérdezi, hogy éhes vagy-e."
Ez bármelyik ázsiaival eljátszható. Ott vannak a vietnámiak.
Mi van? Még semmit sem mondtam.
Imádom a vietnámiakat. Imádlak titeket! Ti vagytok a legapróbb ázsiaiak.
Kisebbek vagytok, de egy valamit elmondhatok.
Ne baszakodjatok a vietnámiakkal! Bárkivel szembeszállnak.
A kis gecik leszarják, mi van. Nem érdekli őket, milyen nagy az ellenfél.
Szembeszállnak velük. Beszólogatnak mindenkinek.
Így csinálnak a lábukkal.
Majd a műsor végén is idejön egy: "Hé, haver, miért kell ilyet mondani?"
Nagyon gyorsan beszélnek. Ugye, jól mondom?
Így beszélnek. Hihetetlenül gyorsan, basszus.
Nagyon gyorsan beszélnek, haver.
A koreaiak füveseknek tűnnek,
a vietnámiak olyanok, mintha egész életükben kokainoztak volna.
"Hé, haver, miért mondasz ilyet? Ne beszélj így velem! Megértetted?"
Minden szó után pontot tesznek. "Hé. Haver. Miért. Mondasz. Ilyet?"
Nagyon magas hangon tolják. Ilyen magasan, basszus.
Aztán lemennek jó mélyre. Jó mélyre.
Utána újra fel a magasba.
Amikor beszélnek, olyanok, mintha egy kocsiban ülve elsuhannának előttünk.
"Hé, haver, miért mondasz ilyet? Ne beszélj így..."
Mi van veled? Szállj ki és ismételd meg!
Aztán a japánok... Mi van?
A japánokat akkor veszed észre, ha van akcentusuk.
A japán igencsak megkülönböztethető.
A japán férfiak a rekeszizmukból beszélnek.
Ez az a hely, ahol a japán férfiak dorombolnak.
Na!
Csá!
Japán!
A japán nőknél nem számít, hogy 12 évesek, vagy 75 évesek.
Mindig 12 éveseknek hangzanak. "Hellóka! Oké! Jól van, menjünk! Oké!
Ezért nem néz senki japán pornót.
Senki sem nézni. Tudjátok, milyen idegesítő?
"Jól van, csináld csak!
Csináld tovább!
Jajj, a szemembe ment!"
Az utolsó, Netflixes különkiadásom óta sok mexikói jár az előadásaimra.
Nagyon sok mexikói jön el.
Mindig odajönnek, és ugyanazt mondják az előadás végén.
Mindig azt mondják: "Hé, baszadék..."
Bocsi!
Ez annyira rasszista. Nem tudom, miért. Nem tudom. "Hé, baszadék..."
Ha egy mexikóit utánozok, miért hangzik úgy, mintha épp lezuhannék valahonnan?
Nagyon durva.
Szörnyű így utánozni őket, de így hangzanak.
Mintha lezuhannának valahonnan.
Minél hosszabb a mondat, annál tovább zuhannak.
Mindig odajönnek, és ugyanazt mondják az előadás végén.
Így beszélnek: "Anyád olyan, mint az enyém. Ugyanazt csinálják."
Mit is mondtam?
Esküszöm, tiszta cholo vagy. A frászt hozod rám.
Mondanám a viccet, de a srác közben azt gondolja: "Mondd csak, genyó!
Mondd csak, genyó!"
Tudjátok, milyen nehéz viccelődni, amikor egy cholo így bámul?
Mi a neved, tesó?
- Jason! - Jason?
- Filippínó, vagy mexikói? - Filippínó.
Filippínó, baszki! A picsába!
Látjátok, mi a faszról beszélek?
Úgy nézel ki, mint a tesóm. Jason!
Szeretném, ha ezt mindenki tudná.
A mexikóiak és a filippínók okkal néznek ki ugyanúgy.
Ezért szoros a kapcsolat köztük.
Nem csak azért, mert Wick Vaporubot használnak mindenre.
Nem csak ez a közös bennünk.
Műsor után ne jöjjetek oda azzal, hogy: "Anyám is azt használja. Durva!"
Nem, nem az. Más az oka. Más az oka annak, hogy hasonlítunk.
Spanyolország több mint 350 éve hódította meg a Fülöp-szigeteket.
Komolyan. Keveredtetek velünk.
Mi vagyunk az első hibrid faj.
Mert mik a filippínók? Spanyolok és ázsiaiak összegyúrva.
Ezek vagyunk.
Rossz az, ami történt, de egyben jó is.
Megkaptuk a jellemvonásukat, a kultúrájukat. Hasonlítunk...
Két órányira élünk Japántól.
Ázsia szívében élünk. Ott van a Fülöp-szigetek.
De még ázsiai vezetéknevünk sincs.
Mert ott hagyták a spanyolok a nevüket.
Latinó vezetékneveink vannak. Csak nézzétek meg!
Ott az én nevem: De La Fuente Santos Gonzalez.
Mexikóiak vagyunk, baszki!
Ázsia mexikóijai vagyunk.
Nem kamuzok.
Minden, amit a mexikóiak csinálnak, azt a filippínók is. Mindent.
Nálatok Quinceañera van, nálunk Debut.
Ezt tőlük kaptuk, ugye? Megünnepeljük, amikor 15 évessé válik a lányunk.
Ha 15 évessé válik, csapunk egy nagy bulit.
A mexikóiak mindig ilyeneket csinálnak.
"Tizenöt vagy, igazi nővé váltál, kislányom. Ez a te Quinceañerád."
- "Biztos, papa? Még csak 15 vagyok." - "Igen, biztos.
Anyád csak 30 éves."
Jól van, elismerem, ez beteg volt.
Ez csak egy vicc! Basszus, ne legyetek már ennyire érzékenyek!
Baszódjatok meg!
A sztereotípiák azért viccesek, mert igazak.
Minden népnek van, basszus! Nevessetek rajta.
Ki nem szarja le? Nem minden filippínó nővér, de köztetek sok van, basszus!
Nem ismerem az itteni filippínókat, de tuti, hogy ugyanaz a nagybácsink.
A családi ünnepeken mindenkivel beszél. És tartunk tőle, mert sosem áll le.
Nem is tudja, mit akar mondani. Minden beszélgetést így kezd:
"Tudod, mit, Josep?
Emlékszel, amikor...
amikor...
tudod..."
Mindig ez van.
Komolyan.
Egyszer elvittem a bácsikámat a plázába kajálni.
Ott is rákezdett. Egyébként hangos, így mindenki minket nézett.
Ez nagyon kínos benne. Hangos, mindenki minket figyel és belekezd.
"Joseph, emlékszel arra...
amikor... tudod...
hoztál egy..."
- "Mit akarsz mondani?" - "Mindjárt mondom. Várj!
Ne siettess! Próbálok gondolkodni, te sietsz... Hagyj már békén!
Szóval, egyszer vettél nekem egy..."
És mindenki minket néz a plázában.
"Amikor... vettél nekem egy italt? Emlékszel rá?"
- "Emlékszem. Mi van vele?" - "És volt benne az a nagy szívószál.
na, mondom az anyját, mekkora szívószál!
Emlékszel, hogy rám néztél, aztán dühös voltál rám?"
- "Igen. Mi van vele?" - "Azt mondtad, hogy igyam meg.
- Emlékszel, hogy ezt mondtad?" - "Igen, és?"
Mindenki minket nézett.
"Szóval, elkezdtem inni, és...
És...
Elkezdtem szívni a szívószálon keresztül,
és egy fekete golyó került a számba.
Szívtam, szívtam, mint az állat, a fekete golyók csak úgy jöttek a számba.
Majd' megfulladtam tőlük.
Tele volt a szám fekete golyókkal és majdnem megfulladtam."
"Fogd be a pofád!
Bobának hívják őket, baszki!"
"Tényleg, Boba... utálom."
Ezért a filippínók csak ápolók lehetnek.
Csak ápolók legyetek, ne orvosok!
Képzeljétek el a bácsikámat orvosként, műtét közben!
"Nővérke, elkérhetném azt a...
azt a... basszus! Tudja, azt a... amivel elvágjuk a...
Amivel elvágjuk a..."
A nővér meg teljesen kiakad rá. "Mit adjak oda, doktor úr?"
"Azt a szart. Tudod..."
"Haldoklik a beteg. Mi a fasz kell? Mi kell? Mondd már!"
"Tudod, azt a..."
Igazi sztereotípiák vagyunk. A filippínók idővel azokká válnak.
Nem tudom, mitől, de ez van.
Már beszéltem erről anno. Nézzetek körbe! Itt vannak.
Anyám nincs itt ma, de ha jobban szétnézek, lehet megtalálom.
Rövid haj, szemüveg...
Retikül a bal oldalt. Pont ott ül!
Ott van. Zsebkendővel a kézben.
Louis Vuitton retikül. Nem tudja, hol van.
"Hol vagyunk? Mi ez az egész?"
Imádom magunkat. A Louis Vuitton retikül fontos. Sőt elengedhetetlen.
Tudjátok, hányat vettem már anyámnak? Rengeteget.
És, mit rak bele? Rágcsálnivalót.
A legdrágább uzsidoboz. Még csak nem is jó rágcsálnivalót.
Gyerekkoromban, amikor a barátaim rágcsát kértek az anyjuktól,
azok igazi finomságokat húztak elő.
Doritos chipset. Nagy Snickers csokit.
Én odamentem anyámhoz, és csalódnom kellett.
Éttermekből lopott cucc volt nála.
Amikor kértem tőle rágcsát, azt mondta: "Itt van pár sós keksz."
Ez a sós keksz levesbe való. Én meg ezt egyem suli előtt?
"Falatozz csak!"
Mire én...
"Nyeld le!"
Anyám így nyomta.
Sok anya így csinálja. Komolyan.
És nem számít, mennyit keresnek, kellenek nekik az ingyen dolgok.
Ha meglátja, elhozza. Anyám mindig ezt mondta: "Hozd el!
Menj vissza és hozd el!"
- "De mit?" - "Azt, amit találsz.
Hozz sokat belőle!
Rakd a táskámba! Gyerünk!
Hozz repetát!" Mindig ezt mondta. "Hozz repetát!
Joseph, menj vissza, és hozz repetát!
Repetát!" Tudjátok, mit jelent a repeta? Lopást.
Lopást. Azt akarja, hogy a gyereke lopjon.
"Hozz repetát!"
Mondtam már, hogy utáltam McDonald's-ba járni?
Mindig azt mondta: "Hozz pár szalvétát!"
"Miért?"
"Mert kell nekünk otthonra.
- Menj, Joe, és hozz párat!" - "Mégis mennyi kell?"
"Mindjárt itt a szülinapod, hozz sokat!"
Tele volt a zsebem szalvétával. Dühösen néztem anyámat közben.
Aki már a parkolóban állt.
Én sírok közben.
Őt nem érdekli. "Van másik zsebed is!"
A fiamnak fogalma sincs, milyen érzés ez.
Nem tudja. Mert én veszek szalvétát.
Drága szalvétákat veszek, mert gyerekként ezt éltem át.
Egész életemben szalvétákat loptam. Nem akarom ezt a fiamnak.
Ő nem tudja, milyen kínosak lehetnek a szülinapok.
A szülinapom szar volt.
Anyám osztogatta a tortaszeleteket, aztán a szalvétákat.
Mind más volt. KFC, McDonald's, Taco Bell,
Burger King, KFC, Cheesecake Factory. Na, ez jó féle. Vastagabb a többinél.
A fiam nem él át ilyesmit. Tizenöt éves de fogalma sincs erről.
Nem tudja, milyen jól megy neki. Azok a kibaszott ezredfordulósok...
Így hívják őket? Ezredfordulósok? X-generáció? Ezredfordulósok?
Köcsögök?
Ez a megfelelő szó rájuk, igaz? Köcsögök. Mindegyik az.
Ha van itt 15 éves a nézőtéren, mind köcsögök vagytok!
Kibaszott köcsögök.
Igazam van? Állandóan panaszkodnak. Nem kiabálhatsz velük.
Mondanak valamit, amitől bajba kerülsz. "Istenem anyám kiabált velem,
és félek bemenni a házba, mert anyám kiabált velem."
"Baszódj meg, kis genyó! Ez komoly?
Félsz hazamenni, mert anyád kiabált? Az én anyám csak kiabált velem."
Anyám csak kiabálva tudott beszélni.
"Hogy? Micsoda?
Mondd újra!
Mondd újra! Gyerünk!
Mit mondtál, Joseph? Mit mondtál? Fordulj meg!
Fordulj meg, Joseph!"
Anyám csak így tudott beszélni. Kiabálva. "Mi? Mikor? Mikor csináltad?
Hova? Hova mentél? Mi? Micsoda?
Elvesztetted az uzsidobozod?"
Emlékszem, egyszer elvesztettem. Azt a kurva...
Anyám így fegyelmezett. Sosem ért volna hozzám.
Csak szavakkal támadott. Ezt csinálta.
Szavakkal összetört.
Kihallgatott. Két és fél órányi kiabálás.
"Micsoda? Hol az uzsidobozod, Joseph? Hová tetted?"
"Nem tudom!"
"Hogyhogy nem tudod? Hova tetted? Innen az iskolába mentél, onnan haza.
Hol a picsában hagytad el?
Csak direkt leraktad valahova, hogy aztán ne találd meg?
Nem tudom, hol van. Nem tudom?
Hol az uzsidoboz, Joseph? Hol van? Hová tetted?"
"Nem tudom!"
Aztán hülye hangon elismételte, amit mondtam.
"Nem tudom!"
"Hogyhogy nem tudod, Joseph? Mi?"
"Nem tudom, anya. Mit mondjak erre?"
- "Hova tetted?" - "Nem tudom..."
Két órán át.
- "Hol van?" - "Nem tudom."
- "Mi?" - "Nem tudom."
Azt akarta, hogy taknyom-nyálam egybefolyjon és közben lélegezzek.
Akkor volt boldog.
Akkor tudta, hogy elkapott.
Ekkor már azt mondta: "Jól van, Joseph, lélegezz! Lélegezz!
Lélegezz! Jézusom, Joseph! Lélegezz!
Csak egy uzsidobozról van szó."
Utána kínos helyzetbe hozott.
Műanyag ételes edénybe rakta az ebédemet.
Így szívatott. Azt mondta: "Műanyag edénybe rakom a kajád."
Aztán sírni kezdtem. "Miért? Nem akarok suliba menni."
"Miért nem?"
"Mert nem akarok iskolába menni úgy, hogy a kajám műanyag edényben van."
Mert kurva ciki.
Ha én ilyennel küldeném suliba a fiam, akkor az átlátszó volna, kék tetővel,
és rá lenne írva, hogy Tupperware. A fiam büszkén menne suliba vele.
De anyám műanyag edénye...
általában egy üres tejfölös doboz volt.
Vagy vajas.
Egyszer egy fagyis dobozba rakta.
Piros füle volt, belefért a füzetem és az ebédem is. Mint egy táska, baszki.
Tejfölös dobozban vinni a kaját... Kurva ciki volt a dolog.
Aztán hozatott velem egy filctollat, hogy ráírja a nevem.
Mintha más is vitt volna tejfölös dobozban kaját.
"Tuti, hogy nekem lesz az egyetlen tejfölös dobozos uzsidobozom."
- "Nem tudhatod, Joseph." - "De, én tudom."
Mászkálok az ebédlőben, keresek egy helyet, ahová leülhetnék.
A tejfölös dobozzal a kezemben.
A többi gyerek engem néz.
"Te ehetsz tejfölt a suliban?"
"Haver, nem tudom, mi van benne."
Az asztalnál ülök, a tejfölös dobozommal.
A többi gyerek előttem cserélgeti a kajáját,
de senki sem kíváncsi a titokzatos vödör tartalmára.
Már folyik a nyálam, mert látom, milyen finomságokat cserélnek el.
"Odaadom a pulykás-cheddar sajtos szendót a mogyoróvajas-lekváros szendódért."
"Megkapod a csokis sütit a Pringlesért."
"Itt van a csokis tejem a Gatorade-ért."
Ezeket végignéztem.
Kér valaki mungót?
Mungót?
Mungo.
Nem kértek? Finom! Mungo.
Megtarthatod a dobozt is.
Páran megkérdezték, mi a fasz ez, így elmagyaráztam nekik.
"Vannak ilyen pici, zöld, kerek babok. Ezek rizságyon fekszenek.
Ha elég mélyre túrsz, akkor pár garnélát is találsz."
Mások pedig azt kérdezték: "Mi a picsa az a zacskó mellette?"
"Patis.
Filippínó halszósz.
Nagyon jól kiegészíti a mungo ízét.
De nehogy magadra öntsd, mert egész nap punci szagod lesz."
Mesélek a fiamról. Azt sem tudja, mi az az uzsidoboz.
Saját bankkártyája van. Szégyellem kimondani.
A sulijában elfogadják, így van neki. Kurvára szívás.
Nem ismeri az uzsidobozzal járó felelősséget, csak lehúzza a kártyát.
Még mindig fegyelmezem. Meg szoktam rá haragudni.
Felhívott egyszer egy szerdán azzal, hogy: "Apa, úgy 40 cent maradt a kártyámon."
Mire én: "Uramisten! Baszódj meg!
Mi a faszt ettél hétfőn? Hátszínt?
Úgy mész az ebédlőbe, mint a diszkóba? "Mindenkit meghívok egy csokis tejre!"
Fura dolog kimondanom, de a fiam azt sem tudja, milyen az a rizs,
amit én ismertem. A rizs volt a mindenem, baszki.
Az volt a reggeli, az ebéd, a vacsora.
Tudom, most sokan meglepődnek, de igen, a filippínók is reggeliznek.
Az előző napi vacsi, tojással. Ennyi az egész.
Pedig isteni!
Csak rizst ettünk.
Ez egy ázsiai otthon kulcseleme: rizs.
Állandóan fő a rizs. Mindig oda van rakva egy edénnyel főni.
A rizsfőző mindig megy.
Ha bezárnak egy ázsiai házába vaksötétben, simán megtalálhatod a konyhát.
Csak a világító, piros fényt keresd!
"Ott fő az a kibaszott rizs."
A minap elküldtem a fiam rizsért. "Joe, hozz egy zacskó rizst!"
Elszaladt érte, majd visszajött egy kis apró zacskónyival.
Így volt a kezében.
Bár tudtam, hogy ezt kellett hoznia, de eszembe jutott róla a gyerekkorom.
Hogy nekem milyet kellett vennem a boltban.
Olyan volt, mint ez a kurva szék.
Kétszer olyan nehéz volt, mint én. A földön húztam oda anyámhoz.
Egy nagy nejlonzsák volt, kínai írással az elején.
Az aljára az volt írva: "22kg". Anyám a konyhában tárolta, a kuka mellett.
A tetejét leszakította.
És rakott bele egy törött fülű kávés bögrét.
Azt hívta mérőpohárnak.
Ő tanított meg rizst főzni. Emlékszem arra a napra.
"Megyek a strandra, te főzöd a rizst. Csak egyszer mutatom meg."
"Oké. Hogyan csináljam?"
"Tegyél pár bögre rizst az edénybe, önts rá vizet és jól kavard össze!
Tisztítsd meg a rizst! Ha zavaros a víz, akkor piszkos a rizs. Öntsd le a róla!
Önts rá vizet és keverd össze! Kavargasd!
Ha zavaros a víz, akkor piszkos a rizs. Öntsd le a róla!
Addig csináld, míg tiszta nem lesz a víz.
Ha tiszta a víz, adj még hozzá, mert lehet főzni."
"De mennyi víz kell hozzá?"
"Eddig a vonalig töltsd, Joseph!"
Így kell tökéletes rizst főzni. Szeretném, ha megtudná a világ.
Ez egy kibaszott ősi titok.
Minden ázsiai tud rizst főzni, így kell csinálni.
Nem kell mérőpohár, nem kell rizsfőző,
csak rizs, egy edény, és ez a szájbabaszott vonal.
Gondolom, sokan zavarban vannak, hogy ennek semmi értelme.
Elmagyarázom. Rakj egy edénybe annyi rizst, amennyit akarsz.
Töltsd fel vízzel! "De mennyi vízzel, Joe?"
Megérinted a rizst az ujjaddal,
és annyit öntesz rá, míg a víz eléri ezt a rohadt vonalat.
Tökéletes rizs.
A gyerekeknek ma már remek dolguk van. Tök jó nekik.
Fegyelmezni is könnyebb a fiam. Most már sokkal könnyebb.
Anyámnak kreatívnak kellett lennie. Nekem már könnyű.
Ha a fiam elcsesz valamit... ez minden tinire jó.
Ha elcsesznek valamit, mit csinálsz? Elveszed a telefonját. Működik a dolog.
Nem kell ordibálni velük, nem kell hozzájuk érni.
Csak elveszed a telót, baszki! A fiam nem tudja, mit tegyen ilyenkor.
Teljesen össze szokott törni, ha elveszem a telóját.
- "Add ide azt a telefont!" - "Apa!
Most mit csináljak, apa?"
Még sosem látta a kezét. "Ez meg mi? Halló?"
Anyám, na ő durván fegyelmezett.
Sosem ütött meg, de az istenit...
Egyszer elbújtam a szekrényben, és megijesztettem, amikor jött.
Kiugrottam.
Ő megijedt.
"Szerinted ez vicces? Kiugrasz és megijesztesz, mi?
Vissza a szekrénybe! Gyerünk! Befelé! Majd szólok, mikor jöhetsz ki. Befelé!"
És ott ültem a szekrényben. Aztán elfelejtette, hogy benne vagyok.
Visszajött a mosnivalóval. "Mit keresel itt?"
"Te mondtad.
Egész nap itt voltam."
Még bocsánatot sem kért. "Menj a szobádba, későre jár!"
Sírva mentem a szobámba. Ő leszarta.
Felhívta a nővérét, és dicsekedett azzal, amit tett.
"Nem fogod elhinni, mit tettem Joseph-pel.
Bezártam a szekrénybe.
Egész napra. Komolyan, egész napra. Még kerestem is őt."
A fiam már 15 éves, basszus. Az a helyzet a 15 éves srácokkal,
hogy azt hiszi, vagány, közben nem.
Folyton mondom is neki.
Ezt kell csinálni. Ha fiatok van, beszéljetek őszintén, férfiként velük.
A csajokhoz nem értek, de a srácokkal férfiként kell beszélni.
Tisztelni fognak érte. Nem mondok mézes-mázos dolgokat neki.
Őszintén beszélek vele. "Joe, tudom, mit csináltál odabent."
- "Miről beszélsz, apa?" - "Tudod, én is voltam 15 éves,
és tudom, mi volt bent. Ezeket a rémes dolgokat én is csináltam.
Csak én jobban csináltam."
- "Miről beszélsz, apa?" - "Ugyan már, Joe!
Fél óráig voltál zuhanyozni. Tudom, mit tettél."
- "Én csak zuhanyoztam." - "Joe, ne kamuzz!"
- "Honnan tudod?" - "Joe, 30 percig bent voltál,
és száraz a hajad.
Nagy flakonos sampont vettem, ami már üres.
A hajad meg korpás. Nem értem...
De pöcsödnek mindig mentolos szaga van. Tiszta mentolos szagod van itt.
Ez hajsampon, nem fanszőr-sampon.
Rá van írva. Hajsampon!
Nem fanszőr-sampon, Joe. Hajsampon.
- Ez nem klassz, haver." - "Jól van, apa, jól van."
Ezt szokta mondani. "Jól van.
Rendben.
Megígérem...
úgy csinálom, hogy ne tudj róla."
Aztán pacsizni akart velem. "Nem fogok a kezedbe csapni.
Nem nyúlok a gyilkos fegyverhez."
Amúgy jóképű srác. Rengeteg haja van. Hatalmas afro-frizurája.
Sötét bőrű. Sötétebb bőre van.
Szokott járni focizni és más iskolákban kérdezgetik, hogy félig fekete-e.
És mondta nekem, hogy sokan ezt hiszik róla.
- "És, mit mondtál nekik?" - "Azt, hogy így van."
- "Miért mondod ezt?" - "Ők úgysem tudják."
"Mi lesz, ha elmegyek érted, meglátnak, és rájönnek, hogy nem vagy az?"
"Akkor ne gyere értem."
Aztán DNS-tesztet akart csinálni, mert látott róla egy reklámot.
"Apa, csinálunk egy DNS-vizsgálatot?"
- "Miért akarsz te olyat?" - "Lehet, hogy vannak fekete őseink.
Talán réges-régen...
volt egy fekete a családban. Hátha. Nézzük meg! Jó móka lesz!"
"Joe, a családban nincs fekete."
- "Nem tudhatod, nézzük meg." - "De, tudom.
A nénikéd egy fekete fickóhoz ment hozzá, de ez neked nem segít."
"Ne csináld már, apa! Vegyünk egyet!
Vegyünk egyet. Király lesz. Na!"
Így vettem egyet.
És meg fogjuk csinálni.
És remélem, hogy... az eredmény fekete lesz.
De, ha az eredmény fekete, akkor azt mondom majd neki:
"Takarodj a házamból!
Keresd meg az igazi apádat!
Ki a faszé ez a gyerek? Add vissza a bankkártyát, kis genyó!"
Állandóan baszakszik velem.
Állandóan. Most veszem észre...
Itt ül egy fekete fickó.
- Hogy hívnak? - Malcolmnak.
Malcolm. Ennél feketébb név nincs is. Azt a kurva eget!
Baszki, Malcolm!
Hát persze, hogy az.
- Ő a csajod? - A feleségem.
- És milyen nemzetiségű? - Filippínó.
Filippínó. Látjátok? A fiam szüleinek így kellene kinézniük.
Itt vannak a fiam szülei!
Nem hiszitek? Mindjárt idehívom.
Azt mondjátok majd, hogy: "Baszki ez a gyerekünk!"
Egyszer odajött hozzám a fiam... Ez tényleg megtörtént.
Én éppen a...
szobámban voltam, és odajött, de mindig genyózik velem.
Olyan gyönyörű haja van. Kurvára gyönyörű, basszus.
És úgy néz ki, mint a Jackson five egyik tagja.
De...
odajön hozzám és azt mondja: "Apa, ha idősebb leszek,
én is kopasz leszek, mint te?"
És ez nagyon fájt. Nem is tudta, mennyire.
Én pedig tudatni akartam vele, hogy fáj, de nem szavakkal,
hanem hangsúllyal.
"Tudod, mit, Joe? A hajad anyukád oldaláról örökölted,
és az ő családjában mindenkinek van haja.
Ezért van annyi hajad. Ezért nem kell aggódnod, hogy kopasz leszel, mint apád."
Erre ő: "Király! Zsír!"
Bement a kibaszott szobájába, mint egy seggfej.
Én összetörtem. "A kurva életbe ezzel a gyerekkel..."
Ezért szopatom mindig, amikor odajön hozzám valamivel.
Komolyan, Malcolm. Bassza meg!
Két héttel ezután odajött hozzám, és nagyon szomorú volt.
"Apa, beszélhetnénk egy kicsit? Légyszi! És ígérd meg, hogy nem vicceled el!"
"Persze. Megígérem."
"Ez komoly, apa. Nagyon zavar, és meg kell beszélnem veled. Ne vicceld el!"
"Jól van, Joe, mondd, mi a baj? Miért sírsz? Mi a gond?"
"Jól van. Nem is tudom, hol kezdjem.
Már pár éve nő a fanszőröm..."
"Joe, szólhattál volna, miről lesz szó.
Ezt nem lehet így az arcomba vágni. Legközelebb szólj előre!
Épp ebédelni próbálok, és most csak a fanszőr jár a fejemben."
"Ne már, apa! Azt mondtad, nem vicceled el, ez komoly. Hallgass meg!
Már pár éve nő a fanszőröm..."
"Tinédzser vagy, Joe, ez normális. Nőnie kell. Mi zavar benne?
Miért idegesít?"
- "Csak hallass meg!" - "Mondd! Mi van?"
"Azt hittem, hogy amikor elkezdek szőrösödni,
akkor megnő a péniszem is."
"Igen, és?"
"Nem nő a farkam, apa!
Csak a szőröm. A farkam ugyanolyan nagy, mint két évvel ezelőtt,
de a fanszőröm hosszú. Egyre csak nő. Nem értem, apa.
Apa!
Apa!"
Nem tudtam, mit csináljak. Fogtam a telefonom. "A faszom bele..."
Azt mondja: "Mit csinálsz, apa?"
Mire én:
"Lemondom a DNS-tesztet."
"Te jó Isten, apa! Mindenen viccelődnöd kell?
Mindenen viccelődnöd kell?"
Mire én: "Te is viccelődtél a hajammal. Most én viccelek a te szőröddel."
"Te jó Isten, apa! Ne csináld már!
Komolyan! Nem tudom, mi van.
Apa, mi folyik itt? Most mi lesz? Vártam, és semmi sem történik, apa.
Apa!
Apa!" Ekkor megmarkoltam és azt mondtam: "Ne sírj már, baszki!
- Hagyd abba!" - "Mit tegyek? Nem értem, apa."
- "Először is: ne sírj." - "Akkor mit csináljak?"
"Figyelj rám! Ide nézz! Figyelj!"
"Istenem, mi van, apa?"
"Sajnos az a helyzet,
hogy ez is anyád családjából van."
Várjatok!
Most jön a történet elbaszottabb része.
Hazudtam a fiamnak.
Ezt nem az anyjától örökölte.
Az 100 százalékban az én farkam. Száz százalékban.
Tudtam, hogy az enyém, amikor leírta. "Baszki, mint az enyém. Ugyanolyan.
Velem ugyanez van, baszki!"
De ezt nem fogom elmondani neki.
Nem fogom azt mondani, hogy: "Igen, a családban ilyen pöcsök vannak." Lófaszt!
"Ez a fasz mindig apáról-fiúra szállt."
Nem fogom ezt mondani neki. Ezt dobta a gép.
Tudnia kell élnie vele. Én kis pöccsel is elvoltam.
Nekem bevált, akkor neki is befog, a kurva életbe! Ez nem szomorú.
Majd belejön.
Megbirkózik vele. Akkor szomorú lennék, ha azt mondja, nincs farka. "Ó, baszki!
Nagyon sajnálom!
Hoppá.
Talán nem Malcolm az apád."
Kapd be, Malcolm, nagyon röhögsz az egészen!
Kapd be! Látjátok?
Szétröhögi magát a benga fekete szerszámos viccen.
De a Malcolmos viccen megsértődött. "Feketeként csak Malcolm lehetek?"
A sztereotípiák pontosan ezért olyan viccesek.
Ez egy jó sztereotípia, Malcolm, és te is tudod.
Egész életedben meg voltál áldva ezzel a sztereotípiával.
A nagy pöcs sztereotípiája. Nem tudjuk, milyen a farkad, de meg tudnánk tippelni.
Mind azt gondoljuk, hogy Malcolmnak nagy a farka. Ez a te sztereotípiád.
Ahogy te is azt hiszed, hogy jó vagyok matekból. Kapd be, Malcolm!
Ez itt az elbaszott rész, Malcolm.
Nem lehet megharagudni, ha valaki ilyesmivel poénkodik,
mert vicces. Csak hülyülünk. Úgyhogy ne haragudj meg!
Ha egy bejön, jöjjön be mind!
Jöjjön be mind! Ne válogass közülük!
Ne akadj ki, ha valaki megkérdezi, szereted-e a csirkét. "Mert feka vagyok?
Minden feka szereti a csirkét, genyókám?"
- "Nagy farkad van?" - "Igen..."
Sajnos...
nekem nincs nagy farkam. Ahogy a fiamnak sincs.
Szar lesz a fiamnak, ha ez kimegy Netflixre.
Bassza meg!
Kurva élet!
Bemegy majd az iskolába és mindenki így fogja nézni...
"Csak vicc volt."
Dehogy! Ez mind igaz.
És, akkor mi van? Kicsi a farka. Mit számít ez?
Kicsi a farkad? Szard le! Működik, és az a lényeg, baszki!
Az a helyzet, hogy a tinédzser éveiben rossz érzése lesz a farka miatt.
Aztán a húszas éveiben már magabiztosabb lesz,
majd jönnek a harmincas évek, ha addig nem törődik bele,
akkor elbeszélgetek majd vele.
Aztán majd odamegyek hozzá, és azt mondom:
"Figyelj! Még mindig mérges vagy a kicsi farkad miatt?"
"Igen, apa, nagyon szar."
Ilyen lesz a hangja 30 évesen.
"Igen, apa. Szívás! Harminc évesen 15 éves farkam van."
Ide is megmutatom. "Harminc évesen 15 éves farkam van, apa. Mi a picsa?"
Ekkor fogom megmarkolni. "Figyelj rám!
- Figyelj rám!" - "Mi van? Mi van, apa?
Milyen tanácsot tudsz adni?"
Majd csak annyit mondok: "Most őszinte leszek, Joe.
Kicsi a farkad, így csak egy dolgot tehetsz.
Szerezz lóvét!"
Ez az igazság, Malcolm.
Ha úgy akartok élni,
mint Malcolm, nagy farokkal, akkor szerezzetek lóvét.
Kicsi a farkad? Szerezz lóvét! Ez az igazság. Kicsi a pöcsöd?
Ha van pénzed, az 25 centivel megnöveli a farkad. Ez az igazság.
Rengetegen srácnak itt kicsi farka van, mint nekem. Csak nem nevettek úgy.
Próbáljátok eltussolni. Nem nevettek, mintha ez a poén
rátok nem vonatkozna, csak így bámultok rám...
De a csajotok fekszik a röhögéstől.
- "Min nevetsz?" - "Szerezz lóvét, baszki!"
Ez az igazság. Szerezzetek pénzt. Ez beválik.
Nekem bevált. Magabiztos vagyok. Leszarom.
Egyedülálló vagyok, van pénzem, és minden jelenlévő nő tudja,
hogy kicsi a farkam.
De van pénzem.
Nagy faszból tudsz házat venni?
Ez a kis genyó tud.
Ez így van.
Minden igaz, amit hallasz, Malcolm.
Nagy farkakról hallasz állandóan? Én is. A nők viszont másak.
Ők más lények. ha szeretnek, szeretnek.
Gondoskodni kell a nőről, vásárolni neki, megvédeni,
megbecsülni, tisztelni, szeretni...
Sok szarság van, amitől hercegnőnek érzik magukat. Ez feltolja az egódat.
Egy nő feltolhatja az egódat, mert tudják, hogy ez fontos a férfiaknak.
Az a kurva ego.
A férfiak imádják.
Olyanokat is mondanak nekünk, amiről tudjuk, hogy nem kellene.
Hazudnak az ágyban, és mi elfogadjuk, és imádjuk a hazugságot,
mert jól esik. Nem kérdőjelezzük meg ezt a hazugságot. "Ki a faszhoz beszélsz?"
Imádjuk ezt és várjuk, hogy megismételjék.
- "Uram...isten! Fáj" - "Ugye, ribanc? Fáj"
"Igen! Édes Istenem!"
A méret nem számít. Nem számít.
Nem érdekli a farkad mérete. Szeret téged. Szeret.
Az számít, amit együtt tesztek. Hogy szeretkeztek. A méret nem érdekli.
"Az enyém vagy. Az enyém!
Csak az enyém. Rajta fogok aludni."
Ne csináljatok mindent úgy, mintha nagy farkatok lenne.
Miért csináljuk ezt? Nem kell ezt csinálni.
Ne akarjatok olyan dolgokat, ami Malcolmnak természetes.
Ne! Adjátok önmagatokat.
Csak ezt csináljátok.
Bedugom a farkam, ameddig bírom,
aztán behajlítom a hátam, hátha több megy be. "Mi a fasz?"
Mintha a csípőmben lenne még fasz. Ki kell engedni. "Itt van, babám. Érzed?"
A golyóid természetes ütközők.
Szólnak, hogy nincs több fasz. Azt mondják: "Nincs több.
Csak ennyi fasz volt. Már csak a golyók vannak, Joe."
Ne csináljatok ilyesmit!
Ne csináljátok ezt a hülyeséget! Vedd ki és tedd be!
Igazam van?
Be kell lőni pontosan, ha kiveszem.
Elég!
Állj!
Hagyjátok ott!
Adjatok a puncinak! Tömjétek meg!
Tömjétek meg jól! Legyen tele, mint a déli busz.
Nyomjátok! Adjatok a ribancnak!
Tömjétek! "Hova a picsába megyünk?"
Tömjétek tovább! "Már a konyhában vagyunk."
Örüljetek, hogy meghívtak bulizni.
A csaj villájába. A 40 millió dollárt élő villájába.
Ahol buli van és csak egy személy van a vendéglistán. Te.
Megkönnyezek, ha rá gondolok.
Negyven millió dolláros villában buli, és csak egy ember van a vendéglistán.
Te.
Ez kibaszott király.
Sajnos nem lehet az egész villát bejárni.
Mert jó tágas az egész.
De dicséred az ajtókeretet.
Játszadozol a kilinccsel. Játszadozol vele.
Keresed a pótkulcsot. Bent lesz, valahol fent.
Esküszöm, ott van a pótkulcs.
Keressétek meg!
Malcolm az emeleten már a jacuzziban ül, basszus!
Kapd be, Malcolm!
Elmondom a fiamnak az igazat. Azt, hogy a méret nem számít.
A méret nem számít.
Nagy lett a csend.
Számít a méret?
- Igen. - Igen?
- Számít a méret? - Igen!
Igen? Tényleg?
Egy 'nem'!
Igazam volt.
- Lássuk még egyszer! Számít a méret? - Igen!
Igen?
Itt nemet mondanak. Odafent igent.
Látjátok mi van, ha van pénz?
Ha van pénzed, itt ülsz.
Basszus!
Malcolm első sorban van. Neki nagy farka és pénze is van. Rohadék!
Nektek nincs nagy puncitok?
Mi van? Ez olyan gáz?
Nyugi! Én meséltem a farkamról. Nyugi!
Lehet, hogy nem is a csaj kiabált, csak a puncija: "Igen!"
- "Kussolj, punci!" - "De hazudik..."
- "Kussolj, nagy punci!" - "Ne!"
Ha számít a méret,
akkor miért az az apró szexjáték a legkelendőbb a boltokban, ami rezeg?
Nézzétek a nőket!
Pont olyan, mint a farkam.
Minden nő vesz egy olyat.
Egy nő sem válogat így a szexboltban: "Jöhet ez a nagy."
Meg akarok dugni valamit, ami közben a torkomat is kaparja.
Minden nő...
Amikor használjátok...
Szeretlek, Hawaii! Köszi mindenkinek!