Downloaded from YTS.MX
‫- ספיישל קומדיה של NETFLIX -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫הוואי,‬
‫אתם מוכנים?‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫קבלו אותו,‬
‫ג'ו קוי!‬
‫על זה אני מדבר!‬
‫כן!‬
‫חייבים להביא את זה להוואי, מותק.‬
‫"אלוהה" זה אמיתי.‬
‫אם אתה במצב רוח טוב, רק...‬ ‫תן איזה "אלוהה".‬
‫אתם כמו דובוני אכפת-לי,‬ ‫זה יוצא לכם מהחזה.‬
‫"למישהו יש יום רע?"‬
‫שיט.‬
‫אנשים בהוואי משוויצים בדברים‬ ‫שאיש לא משוויץ בהם.‬
‫זה אמיתי.‬
‫כי אתם מוקירים את הדברים שיש לכם.‬
‫זה שלכם. אני אוהב את זה. זה שלי, אחי.‬
‫בחור ניגש אליי,‬
‫"היי, אחי, ראית את האוטו החדש שלי,‬
‫"טויוטה טקומה 2003"?‬
‫צבע דובדבן, אחי.‬
‫פאקינג דובדבן.‬
‫מורמת, אחי. מורמת.‬
‫מורמת, 2003.‬
‫חדשה לגמרי, 2003.‬
‫טויוטה טקומה.‬
‫לא אכפת לכם, אתם רגועים,‬
‫אתם גרים בגן העדן.‬
‫אין לכם זמן... אתם לא לחוצים.‬
‫אתם יוצאים. "יופי, אנחנו יוצאים".‬
‫להתלבש יפה. "טוב, להתלבש יפה".‬
‫בגדים יפים. "איפה הכפכפים שלי?"‬
‫"איפה הכפכפים שלי?"‬
‫אתם נועלים כפכפים.‬
‫כפכפים.‬
‫תמיד בכפכפים.‬
‫כפכפים. בגדים חדשים,‬
‫וכפכפים.‬
‫אף אחד מחוץ להוואי לא יודע על הכפכפים.‬
‫אספר לכם מה זה "כפכפים", זה... תראו.‬
‫תראו, כפכפים.‬
‫כפכפים...‬
‫למה לנעול אותם? הם בקושי על הרגל.‬
‫ככה אתם הולכים.‬
‫כפכפים בקצה הכף הרגל, אתם אפילו לא...‬
‫זה אפילו לא על הרגל,‬ ‫אתם סתם בועטים בכפכף.‬
‫בעיטה, צעד.‬
‫בעיטה, צעד כפכף.‬
‫בעיטה...‬
‫אתם אוהבים אותיות אהו"י.‬
‫לא אכפת לכם. האות א'...‬
‫כמה א' אפשר להכניס לשם של רחוב?‬
‫כמה א'? זה יותר מדי א'.‬
‫אם מישהו מגיע להוואי...‬ ‫אני מדבר לעולם כרגע.‬
‫אם תבואו להוואי, אל תבקשו הכוונות.‬
‫כל הרחובות נשמעים אותו הדבר.‬
‫תבקשו הכוונה והם יגידו,‬
‫"זה קל, אחי. כך תגיע לשם.‬
‫סע בקלאקלקלאקה...‬
‫תפנה ימינה בלאוקאלאדאקלקאו.‬
‫תפנה שמאלה בנוקאוואקאלה.‬
‫ואז תפנה ימינה באהאהאהאהאא...‬ ‫גרשיים, אהההאאה".‬
‫אני אוהב כל דבר בהוואי.‬
‫זה לא נמאס עליי.‬
‫אני אפילו לא מאזין למוזיקה, ואוהב אותה.‬ ‫כשאני כאן, אני לא מפסיק להאזין לה.‬
‫איני מכיר את המילים, ולא אכפת לי.‬
‫אני נוהג ושר...‬
‫אתם מוחאים כפיים... המצאתי את השיר הזה.‬
‫אפילו אתם לא מבינים מה אני אומר.‬
‫אמרתי רק אותיות אהו"י.‬
‫"הולה" זה אחלה דבר.‬
‫"הולה" זה הכול.‬
‫זה הריקוד הכי סקסי בעולם.‬
‫כל השיט שעושים, הריקודים הסקסיים,‬ ‫הם גנבו את זה מ"הולה".‬
‫הולה... השיט הזה סקסי.‬
‫היא מדברת לגבר באמצעות ריקוד.‬
‫זה סקסי.‬
‫היא אומרת לו מה היא רוצה, באמצעות ריקוד.‬
‫"אתה, בוא אליי.‬
‫כשהשמש תרד.‬
‫קח אותי לארוחת ערב.‬
‫אם תמצא חן בעיניי,‬
‫אתן לך כוס".‬
‫כולם, תראו את זה. כל תרבות, כל גזע.‬
‫כל העדות כאן,‬
‫כולם מבלים וצוחקים.‬
‫מבלים, לא אכפת להם.‬ ‫מבלים, אחי. הם לא שמים זין.‬
‫אני מסתכל על הקהל,‬ ‫אי אפשר להבדיל בינינו.‬
‫אמי ניגשת להמון מקסיקנים ואומרת, ‬ ‫"פיליפיני?"‬
‫"מקסיקני!"‬
‫סליחה...‬
‫אפשר להבדיל בין סוגי אסייתיים.‬
‫זה לפי המבטא שלהם, ורק אם יש להם מבטא.‬
‫מכל האסייתיים, קוריאנים הם הכי קלים.‬
‫כי כשקוריאני מדבר,‬
‫הם נשמעים כאילו שהם עישנו וויד כל היום.‬
‫ממש לפני שהם דיברו איתך.‬
‫קוריאנים נשמעים כמו רוחות רפאים אסייתיות.‬
‫חברי הטוב בילדות היה קוריאני.‬
‫בפעם הראשונה שהלכתי לביתו,‬
‫אביו צעק מהקומה העליונה.‬
‫חשבתי שהבית המזוין רדוף רוחות.‬
‫אני נשבע, ברגע שנכנסתי.‬
‫אמרתי, "מה לעזאזל זה היה?"‬
‫"זה אבא שלי, הוא שואל אם אתה רעב".‬
‫אפשר לעשות את זה עם כל אסייתי.‬
‫וייטנאמים.‬
‫מה? עדיין לא עשיתי כלום.‬
‫וייטנאמים. אני אוהב וייטנאמים.‬
‫אתם... אני אוהב אתכם,‬ ‫אתם האסייתיים הכי קטנים.‬
‫אתם נמוכים,‬
‫אבל אני אומר לכם,‬
‫אל תתעסקו עם וייטנאמים.‬
‫הם ילחמו בכל אחד.‬
‫הם ילחמו בכל אחד, לא אכפת להם.‬ ‫לא משנה כמה אתה חזק,‬
‫הם ילחמו בך. הם ירוצו אליך ויגידו דברים.‬
‫אלו כפות רגליהם הקטנות.‬
‫אחד מהם רץ אליי בסוף המופע.‬
‫"היי, בחור. למה דיברת אליי כך, בחור?"‬
‫הם מדברים ממש...‬ ‫אתם יודעים שהם מדברים מהר.‬
‫הם מדברים כך, ממש מהר,‬
‫"בחור, למה דיברת אליי כך, בחור?"‬
‫הם מדברים ממש מהר, בחור.‬
‫קוריאנים נשמעים כאילו ‬ ‫שהם עישנו וויד כל היום,‬
‫וייטנאמים נשמעים כאילו ‬ ‫שהם עשו קוקאין כל חייהם.‬
‫"היי, בחור. למה דיברת אליי כך, בחור?‬
‫אל תדבר אליי כך, בחור.‬
‫למה אמרת לי את זה ככה?"‬
‫וייטנאמים שמים נקודה אחרי כל מילה שלהם.‬
‫"היי. בחור. למה. דיברת. אליי. כך. בחור".‬
‫וייטנאמים עולים גבוה,‬
‫הם גבוהים ככה, בחור.‬
‫הם נמוכים, הם מתחילים נמוך, בחור.‬
‫ואז עולים למעלה, בחור.‬
‫וייטנאמים נשמעים כאילו שהם במכונית רחוקה‬
‫וחולפים לידך מהר כשהם מדברים אליך.‬
‫"היי, בחור, למה אתה מדבר אליי כך? ‬ ‫אל תגיד את זה".‬
‫תגיד את זה שוב, אחי.‬ ‫צא מהאוטו ותגיד את זה שוב.‬
‫יפנים.‬
‫מה?‬
‫יפנים, רק אם יש להם מבטא,‬ ‫תוכל להבדיל בינינו.‬
‫יפנים,‬
‫מאוד ברורים.‬
‫כשגבר יפני מדבר,‬
‫זה מגיע מהסרעפת.‬
‫זה המקום שבו,‬
‫גברים יפנים נוהמים.‬
‫הא!‬
‫היי!‬
‫יפנים.‬
‫אישה יפנית,‬
‫לא משנה אם היא בת 12‬
‫או בת 75.‬
‫הן תמיד נשמעות בנות 12.‬
‫"בסדר.‬
‫בואו נלך.‬
‫בסדר".‬
‫לכן איש לא צופה בפורנו יפני.‬
‫איש לא צופה בפורנו יפני.‬
‫נורא מעצבן לצפות בזה.‬
‫"אחלה, קדימה.‬
‫אוי, תמשיך הלאה.‬
‫אוי, בעין שלי".‬
‫מאז הספיישל הקודם שלי ב-NETFLIX‬
‫הרבה מקסיקנים מגיעים להופעות שלי.‬
‫הרבה מקסיקנים מגיעים להופעות שלי עכשיו.‬
‫הם תמיד ניגשים אליי ואומרים‬ ‫את אותו השיט בסוף המופע.‬
‫הם תמיד אומרים, "היי, בן זונה..."‬
‫זה נורא גזעני. אני לא יודע למה.‬
‫לא יודע למה. "היי, בן זונה". למה...‬
‫למה כשאני מחקה מקסיקני,‬ ‫אני חייב להישמע...‬
‫אני חייב להישמע כאילו שאני נופל מצוק.‬
‫זה דפוק.‬
‫זה חיקוי נוראי, אבל כך הם נשמעים.‬
‫הם תמיד נשמעים כאילו שהם נופלים מצוק.‬
‫ככל שהמשפט ארוך יותר, הנפילה ארוכה.‬
‫מקסיקנים תמיד באים אליי,‬
‫ואומרים את אותו הדבר בסוף המופע שלי, תמיד.‬
‫הם אומרים "היי, אמך היא כמו אמי.‬
‫כל מה שאמך עושה, אמי עושה".‬
‫מה אמרתי?‬
‫"כל מה שאמך..." אתה נראה מקסיקני, באמת.‬
‫אתה מפחיד אותי נורא.‬
‫אני מנסה לעשות את הבדיחה אבל הוא כזה,‬
‫"תגיד כמו שצריך, בן זונה".‬
‫"תגיד את זה כמו שצריך, לא..."‬
‫אתם יודעים כמה קשה להצחיק,‬ ‫כשמקסיקני מסתכל עליי כך?‬
‫מה שמך, אחי?‬
‫ג'ייסון.‬ ‫-ג'ייסון?‬
‫אתה פיליפיני, או מקסיקני?‬ ‫-אני פיליפיני.‬
‫הוא פיליפיני!‬
‫לכל הרוחות.‬
‫אתם מבינים על מה אני מדבר?‬
‫אתה נראה כמו אחי.‬
‫ג'ייסון?‬
‫זה מה שכולם צריכים לדעת.‬
‫יש סיבה לכך שמקסיקנים ופיליפינים דומים.‬
‫יש סיבה לכך שמקסיקנים ופיליפינים מתחברים.‬
‫זה עמוק יותר ממשחת "ויקס וייפוראב".‬
‫זה לא הדבר היחידי שמקשר בינינו.‬
‫איני רוצה שתגידו לי בסוף המופע,‬
‫"היי, גם אמי משתמשת במשחה הזו, זה מטורף".‬
‫לא נכון.‬
‫יש לכך סיבה.‬
‫יש סיבה לכך שהחיבור בינינו עמוק.‬
‫ספרד כבשה את הפיליפינים ‬ ‫למשך יותר מ-350 שנה.‬
‫זה שיט אמיתי.‬
‫התרביתם איתנו.‬
‫אנו הגזע ההיברידי הראשון.‬
‫אלו הם הפיליפינים.‬
‫ספרדים, אסייתיים.‬
‫פיליפינים.‬
‫זה מה שאנחנו.‬
‫קרה דבר נורא, אבל זה גם טוב.‬
‫קיבלנו את התכונות והתרבות שלהם.‬
‫מבינים? אנו דומים להם.‬
‫תראו אותנו. אנו במרחק שעתיים טיסה מיפן,‬
‫אנו בלבה של אסיה, שם הפיליפינים יושבים.‬
‫אבל תראו אותנו, אנחנו...‬
‫אין לנו אפילו שמות משפחה אסייתיים.‬
‫כי הם השאירו את השמות המזוינים שלהם שם.‬
‫אין לנו שמות אסייתיים, אלא שמות לטיניים.‬
‫תראו את שמות המשפחה שלנו.‬
‫רק במשפחה שלי,‬
‫דה לה פוונטה, סנטוס, גונזלס.‬
‫אנחנו מקסיקנים מזוינים!‬
‫אנחנו המקסיקנים של אסיה.‬
‫זה הדיבור.‬
‫כל מה שמקסיקנים עושים, פיליפינים עושים.‬
‫הכול.‬
‫מה יש לכם, "קינסניירה"? "דאבו".‬
‫קיבלנו את זה מהם, נכון?‬
‫אנו חוגגים לבת ביום הולדתה ה-15, נכון?‬
‫היא בת 15, אותו שיט.‬
‫עושים מסיבה ענקית.‬
‫מקסיקנים עושים שיט כזה כל הזמן, נכון?‬
‫"את בת 15 ומוכנה להיות אישה, בתי. ‬ ‫זו ה'קינסניירה' שלך".‬
‫"אתה בטוח, אבא? אני רק בת 15".‬
‫"כן, אני בטוח.‬
‫אמך רק בת 30".‬
‫בסדר.‬
‫זה היה דפוק.‬
‫אבל זה מצחיק, באמת.‬
‫זה דפוק? זו רק בדיחה.‬
‫פאק! די להיות רגישים.‬
‫לכו תזדיינו.‬
‫סטריאוטיפים מצחיקים בגלל שהם נכונים.‬
‫לכולנו יש סטריאוטיפים. ‬ ‫קבלו אותם, שימו זין. תצחקו.‬
‫למי אכפת? לא כל הפיליפיניות אחיות,‬
‫אבל הרבה כן.‬
‫איני מכיר את כל הפיליפינים פה,‬ ‫אבל יודע דבר אחד: יש לנו אותו דוד.‬
‫בכל חג הוא חייב לדבר עם כולם.‬
‫אנו חוששים מזה, כי לוקח נצח לדבר איתו.‬
‫כי הוא לא יודע מה הוא רוצה לומר.‬
‫הוא מתחיל כל שיחה כך...‬
‫"אתה יודע...‬
‫ג'וספה...‬
‫זוכר את ה...‬
‫ה...‬
‫שיט, ה..."‬
‫תמיד. "אה..."‬
‫לקחתי...‬
‫לקחתי את הדוד שלי לקניון,‬ ‫וישבנו במסעדה.‬
‫ישבנו שם, והוא ניסה לדבר.‬
‫הוא מדבר בקול רם וכולם מסתכלים.‬
‫זה הביך אותי יותר מכול.‬
‫כי הוא רועש וכולם מסתכלים, ‬ ‫והוא כזה, "אה...‬
‫ג'וזף, זוכר את ה...‬
‫ש...‬
‫פעם אתה...‬
‫קנית לי...‬
‫ה...."‬
‫אני כזה, "מה אתה מנסה לומר?"‬ ‫-"אני מנסה לומר לך, רגע!‬
‫אל תזרז אותי. אני מנסה לחשוב ואתה מזרז.‬
‫אל תזרז אותי.‬
‫ש... פעם קנית לי..."‬
‫כולם מסתכלים. כל יושבי המסעדה מביטים.‬
‫אה...‬
‫שקנית לי משקה?‬
‫קנית לי את המשקה ההוא".‬
‫"כן, מה איתו? קניתי לך משקה, מה איתו?"‬ ‫-"כן, חזרת והיה לו...‬
‫קש גדול.‬
‫זוכר? היה לו קש גדול, הסתכלתי עליו,‬ ‫לכל הרוחות, זה קש גדול.‬
‫זוכר? הסתכלת על הקש הגדול,‬ ‫וכעסת עליי?"‬
‫"כן, מה עם זה?"‬ ‫-"כן, אמרת לי לשתות כבר.‬
‫זוכר? אמרת לי לשתות כבר".‬
‫"כן, מה עם זה?"‬
‫כולם מסתכלים.‬
‫"כן, אז התחלתי לשתות ככה,‬
‫ו...‬
‫אני...‬
‫אני שותה ככה ומוצץ את הקש.‬
‫ואז כדור שחור נשאב לפה שלי,‬
‫ואני מוצץ,‬
‫אני מוצץ ככה, ואני...‬
‫כדורים שחורים בפה שלי, ואני...‬
‫מוצץ ונחנק מהכדורים השחורים.‬
‫הפה שלי מלא בכדורים שחורים ‬ ‫ואני נחנק ומוצץ".‬
‫תסתום את הפה!‬
‫טפיוקה, זה פאקינג טפיוקה.‬
‫"כן, טפיוקה. אני שונא את החרא הזה".‬
‫לכן פיליפינים‬
‫צריכים לעסוק באחיות.‬
‫תעסקו באחיות, לא ברפואה.‬
‫דמיינו את דודי בתור רופא,‬
‫במהלך ניתוח.‬
‫"אחות, אוכל לקבל את ה...‬
‫ה... שיט.‬
‫ה... את יודעת, נו...‬
‫את יודעת, כדי לחתוך...‬
‫כדי לחתוך...‬
‫את יודעת, ה..."‬
‫האחות כזה, "לעזאזל, מה? כולם חותכים, מה?‬
‫מה אתה צריך, דוקטור?"‬
‫"ה... שיט...‬
‫ה..."‬
‫"הוא עומד למות, מה אתה צריך?‬
‫מה?‬
‫תגיד כבר".‬
‫"השיט... ה...‬
‫ה..."‬
‫אנחנו סטריאוטיפ.‬
‫פיליפינים מתעצבים לתוך סטריאוטיפ.‬
‫אני לא יודע למה,‬
‫הם פשוט מתעצבים לתוך סטריאוטיפ.‬
‫דיברתי על זה בספיישל הקודם, ‬ ‫אבל הביטו סביב.‬
‫הם כאן.‬
‫אמי לא נמצאת כאן הערב,‬ ‫אבל אני מסתכל ופאק, הנה היא.‬
‫שיער קצר, משקפיים.‬
‫תיק על הברכיים. תראו, הנה היא.‬
‫הנה היא.‬
‫ממחטה.‬
‫תיק של לואי ויטון.‬
‫מבולבלת. "איפה אנחנו?‬
‫איפה אנחנו?‬
‫מה זה?"‬
‫אני אוהב אותנו.‬
‫הן חייבות תיק של לואי ויטון. זה התיק שלהן.‬
‫יודעים כמה תיקים של לואי ויטון קניתי לאמי?‬ ‫כל כך הרבה.‬
‫אתם יודעים מה היא שמה בתוכו? חטיפים.‬
‫זו קופסת האוכל היקרה ביותר שתראו.‬
‫והחטיפים אפילו לא טובים.‬
‫כל חבריי בילדותי, הם אמרו לאמם,‬
‫"אימא, אפשר חטיף?"‬
‫והיא הוציאה חטיפים טעימים מהתיק שלה.‬
‫"דוריטוס".‬
‫חבילת "סניקרס".‬
‫אני רץ לאימא שלי...‬
‫שיט!‬
‫החטיפים שלה הם משהו שהיא לקחה ממסעדה.‬
‫רץ לאימא שלי,‬
‫"אימא, אפשר חטיף?"‬
‫"הנה קרקרים בטעם צדפות".‬
‫קרקרים נועדו לספוג מרק.‬
‫היא רוצה שאוכל אותם לפני שאכנס לכיתה.‬
‫"שים את זה בבטן שלך".‬
‫אני שם את זה...‬
‫"תבלע את זה".‬
‫זו השיטה של אמי.‬
‫זו השיטה של כל האימהות, אני נשבע באלוהים.‬
‫העניין הוא שלא משנה כמה היא מרוויחה,‬
‫זה לא משנה. היא תשיג דברים בחינם.‬
‫אם זה שם, קחי את זה.‬
‫אמי תמיד אמרה לי, "קח את זה.‬
‫חזור לשם וקח את זה".‬
‫"מה לקחת?"‬
‫"רק... מה שזה לא יהיה.‬
‫קח עוד, תפוס עוד.‬
‫שים הכול בתיק.‬
‫קדימה!‬
‫"תביא, שיהיה עוד".‬ ‫היא תמיד אמרה, "שיהיה עוד".‬
‫"ג'וזף, קח משם, שיהיה עוד.‬
‫שיהיה עוד".‬
‫אתם יודעים מה זה "שיהיה עוד"? לגנוב.‬
‫לגנוב.‬
‫היא רוצה שהילד שלה יגנוב.‬
‫"שיהיה עוד".‬
‫שנאתי ללכת למק'דונלדס.‬
‫היא הכריחה אותי לחזור פנימה.‬ ‫"תיכנס בחזרה פנימה...‬
‫שיהיו לנו עוד מפיות".‬
‫"למה?"‬
‫"כי אנחנו צריכים עוד, בשביל הבית.‬
‫שיהיה עוד, ג'ו. קדימה, תחזור לשם".‬
‫"אלוהים, כמה את צריכה?"‬
‫"יום ההולדת שלך מתקרב, תחזור לשם".‬
‫ממלא את הכיסים שלי במפיות.‬
‫אני כל כך כועס ומסתכל על אמי.‬
‫היא בחוץ, בחניון.‬
‫אני בוכה.‬
‫לא אכפת לה.‬
‫"הכיס השני!"‬
‫לבן שלי אין מושג איך זה מרגיש.‬
‫הוא לא יודע.‬
‫אני קונה מפיות.‬
‫אני קונה מפיות יקרות, כי יש לי טראומה.‬
‫גנבתי מפיות כל חיי.‬
‫איני רוצה שבני יסבול שיט כזה.‬
‫הבן שלי לא יודע שימי הולדת מביכים.‬
‫ימי ההולדת שלי היו על הפנים.‬
‫אמי חילקה פרוסות עוגה לכל הילדים,‬ ‫ואז נתנה מפיות.‬
‫כל אחת מסוג אחר.‬
‫KFC, מק'דונלדס, טאקו בל.‬
‫ברגר קינג, KFC.‬
‫"צ'יזקייק פקטורי... "זה טוב.‬
‫זה יותר עבה מכל השאר".‬
‫הילדים האלה עושים חיים.‬
‫ילד בן 15, לבן שלי אין מושג.‬
‫אין לו מושג כמה טוב לו.‬
‫המילניאלים המזוינים האלה. מילניאלים.‬
‫כך קוראים לזה השנה? ‬ ‫מילניאלים? דור האיקס? מילניאלים?‬
‫חלשלושים.‬
‫כך קוראים להם? חלשלושים? כולם חלשלושים.‬
‫אם יש פה בני 15,‬ ‫אתם חלשלושים מזוינים, כולכם.‬
‫חבורת חלשלושים. נכון?‬
‫אני צודק? הם מתלוננים.‬
‫אסור לצעוק עליהם.‬
‫הם יגידו משהו ותסתבך בצרות.‬
‫הם יגידו, "אלוהים, אמי צעקה עליי,‬
‫אני כל כך פוחד ללכת הביתה,‬
‫כי אמי צעקה עליי".‬
‫לך תזדיין. אתה צוחק עליי?‬
‫אתה פוחד ללכת הביתה, כי אמך צעקה?‬
‫אמי לא הפסיקה לצעוק עליי.‬
‫אמי דיברה רק בצעקות.‬
‫"הא?‬
‫מה?‬
‫תגיד שוב.‬
‫תגיד את זה!‬
‫מה אמרת, ג'וזף?‬
‫מה אמרת? תסתובב.‬
‫תסתובב, ג'וזף".‬
‫זו השפה היחידה של אמי.‬
‫היא צעקה. "הא?‬
‫מתי? מתי עשית את זה?‬
‫איפה? לאן הלכת?‬
‫הא? מה?‬
‫איבדת את קופסת האוכל שלך?"‬
‫פעם איבדתי את קופסת האוכל שלי, לעזאזל!‬
‫כך אמי הענישה אותי.‬
‫היא מעולם לא נגעה בי, היא...‬
‫היא תקפה אותי מילולית, כך היא תקפה אותי.‬
‫היא שברה אותי במילים.‬
‫חקירה.‬
‫שעתיים וחצי של צרחות.‬
‫"מה?‬
‫איפה קופסת האוכל שלך, ג'וזף?‬
‫איפה שמת אותה?"‬
‫"אני לא יודע".‬
‫"מה זאת אומרת, אתה לא יודע?‬ ‫איפה? לאן הלכת?‬
‫אתה הולך מהבית לבית הספר,‬ ‫מבית הספר הביתה.‬
‫איפה לעזאזל איבדת אותו?‬
‫לקחת את הקופסה ושמת אותה איפשהו.‬ ‫'אני לא יודע איפה.‬
‫אני לא יודע איפה נמצא כל דבר, ‬ ‫אני לא יודע איפה'.‬
‫איפה קופסת האוכל שלך, ג'וזף?‬
‫איפה?‬
‫איפה שמת אותה?"‬
‫"אני לא יודע".‬
‫ואז היא תחזור על דבריי בקול טיפשי.‬
‫"אני לא יודע".‬
‫"איך אינך יודע, ג'וזף? איך?"‬
‫"אני לא יודע, אימא. מה את רוצה שאומר?"‬
‫"תגיד לי איפה זה!"‬
‫"אני לא..."‬
‫שעתיים כאלה.‬
‫"איפה?"‬ ‫-"אני לא יודע".‬
‫"הא?"‬ ‫-"אני לא..."‬
‫היא רוצה שתהיה נזלת,‬
‫שיוצאת לי מהפה, ואשאף אותה באותה עת.‬
‫ואז היא מרוצה.‬
‫כך אמי יודעת שהיא ניצחה אותי.‬
‫ואז היא ניגשת אליי,‬
‫"טוב, תנשום, ג'וזף.‬
‫תנשום. אלוהים".‬
‫"תנשום. אלוהים, ג'וזף. תנשום.‬
‫זו רק קופסת אוכל".‬
‫ואז היא חייבת להביך אותי.‬
‫היא שמה את האוכל שלי בכלי טאפרוור.‬
‫כך היא מביכה אותי. היא אומרת,‬
‫"אשים את הארוחה שלך בקופסת טאפרוור".‬
‫ואני בוכה עוד. "למה?‬
‫אני לא רוצה ללכת לבית הספר".‬
‫"למה לא?"‬
‫"כי אני לא רוצה ללכת לבית הספר‬ ‫עם הארוחה שלי בקופסת טאפרוור שלך".‬
‫השיט הזה מביך.‬
‫אם אשלח את בני לבית הספר ‬ ‫עם קופסת טאפרוור,‬
‫הוא יגיע לבית הספר ‬ ‫עם קופסה שקופה ומכסה כחול,‬
‫כתוב "טאפרוור" על המכסה.‬
‫הבן שלי יתגאה ללכת לביה"ס עם השיט הזה.‬
‫הטאפרוור של אמי...‬
‫בדרך כלל קופסת "קול וויפ" ריקה.‬
‫"קאנטרי קרוק".‬
‫פעם היא נתנה לי קופסה ריקה ‬ ‫של גלידה נפוליטנית.‬
‫היו לה ידיות אדומות, היא שמה את הספרים‬ ‫והארוחה, זה נראה כמו תיק מסמכים, מה...‬
‫לשים ארוחה בקופסת "קול וויפ", ‬ ‫זה כל כך מביך. ‬
‫היא אמרה, "תביא טוש,‬ ‫ואכתוב את שמך על המכסה".‬
‫כאילו...‬
‫כאילו שיש עוד קופסאות אוכל של "קול וויפ".‬
‫"אני בטוח שאני היחידי‬ ‫ששם אוכל בקופסת 'קול וויפ'".‬
‫"אין לדעת, ג'וזף".‬
‫"לא, אני יודע".‬
‫אני מסתובב בקפיטריה,‬
‫מחפש מקום לשבת.‬
‫עם קופסת אוכל של "קול וויפ".‬
‫כל הילדים מסתכלים עליי.‬
‫"אמך נותנת לך לאכול 'קול וויפ'?"‬
‫"אני לא יודע מה יש בפנים".‬
‫אני יושב ליד השולחן,‬
‫עם קופסת אוכל של "קול וויפ".‬
‫שאר הילדים מחליפים ארוחות לידי.‬
‫איש לא רוצה להתחלף עם דלי המסתורין.‬
‫הפה שלי מלא בריר.‬
‫כי אני רואה את ההחלפות הטעימות.‬
‫"אתן לך כריך הודו וגבינת צ'דר,‬
‫בתמורה לכריך חמאת בוטנים וריבה".‬
‫"אתן לך עוגיות שבבי שוקולד,‬
‫בתמורה ל'פרינגלס'".‬
‫"אתן לך משקה שוקו,‬
‫בתמורה למיץ 'גייטורייד'".‬
‫אני מסתכל על כולם.‬
‫"מישהו רוצה מונגו?‬
‫מונגו?‬
‫לא מונגו? זה טעים. מונגו?‬
‫שמור את הקופסה".‬
‫אחד הילדים אמר, "מה זה מונגו, לעזאזל?"‬
‫נאלצתי להסביר לו.‬
‫"זו שעועית קטנה וירוקה.‬
‫היא יושבת על מצע אורז.‬
‫אם תחפור עמוק מספיק, ‬ ‫יתכן שתמצא שרימפ או שניים".‬
‫ילד אחר אמר,‬
‫"מה זה לעזאזל הרוטב ‬
‫שנמצא לידו?"‬
‫"פאטיס.‬
‫רוטב דגים פיליפיני.‬
‫זה מבליט את הטעם‬
‫של המונגו.‬
‫אל תשפוך אותו על החולצה,‬ ‫כי יהיה לך ריח של כוס".‬
‫זה העניין לגבי הבן שלי.‬
‫הוא לא יודע מהי קופסת אוכל.‬
‫יש לו כרטיס אשראי.‬
‫מביך אותי לומר את זה.‬
‫הוא משלם בכרטיס אשראי בבית הספר.‬
‫זה מבאס.‬
‫הוא לא מכיר את האחריות של קופסת אוכל,‬
‫הוא הולך לביה"ס ומגהץ כרטיס.‬
‫אני עדיין מעניש,‬
‫אני עדיין כועס עליו.‬
‫הוא התקשר אליי ביום רביעי פעם.‬ ‫"היי, אבא,‬
‫נותרו רק 40 סנט בכרטיס שלי".‬
‫ואמרתי, "אלוהים.‬
‫לך תזדיין".‬
‫מה אכלת ביום שני, חמור? פילה מיניון?‬
‫נכנסת לקפטריה כמו למועדון לילה?‬
‫"כל השוקו על חשבון השמוק הזה, קדימה!"‬
‫אני יודע שזה מוזר, ‬ ‫אבל בני לא יודע מה זה אורז,‬
‫כפי שאני הכרתי אורז.‬
‫אורז היה הכול בשבילי.‬
‫אורז בבוקר, אורז בצהריים, אורז בערב.‬
‫אני יודע שהרבה אנשים אומרים,‬ ‫"פיליפינים אוכלים בבוקר?" כן.‬
‫זו הארוחה של אמש, עם ביצה.‬
‫זה כל מה שזה.‬
‫וזה טעים מאוד.‬
‫אכלנו רק אורז.‬
‫זה המפתח לבית אסייתי.‬
‫אורז.‬
‫השיט הזה תמיד מתבשל.‬
‫תמיד יש סיר של אורז מתבשל.‬
‫סיר האורז תמיד פועל.‬
‫אפשר להינעל בבית של אסייתי,‬
‫כשכל האורות כבויים, ותמצא את המטבח.‬
‫תחפש ריבוע קטן של אור אדום.‬
‫הנה האורז המזוין.‬
‫שלחתי את בני להביא אורז לא מזמן.‬ ‫אמרתי, "ג'ו, תביא שקית אורז".‬
‫הוא רץ למעבר אחר ואז חזר,‬
‫עם שקית קטנה של אורז.‬
‫זה היה בידו, ככה.‬
‫למרות שידעתי שזו שקית האורז‬ ‫שהוא צריך להביא,‬
‫נזכרתי בתקופה שבה הייתי בגילו.‬
‫שקית האורז שנאלצתי להביא...‬
‫הייתה בגודל הכיסא הזה.‬
‫זה שקל כפול ממני.‬
‫נאלצתי לגרור את זה לאימא שלי.‬
‫זו הייתה שקית ניילון ענקית,‬
‫ועליה כיתוב בסינית.‬
‫כתוב "25 קילו" בצדה התחתון.‬
‫אמי שמה אותה באחורי המטבח, ליד הזבל.‬
‫החלק העליון קרוע.‬
‫בתוך השקית היה ספל קפה עם ידית שבורה.‬
‫היא קראה לזה "כוס מדידה".‬
‫היא לימדה אותי להכין אורז.‬
‫אני זוכר את היום ההוא.‬
‫"אלמד אותך להכין אורז,‬ ‫וזו הפעם היחידה שאלמד אותך".‬
‫"בסדר.‬
‫איך אעשה את זה?"‬
‫"קח שתי כוסות אורז, ג'וזף,‬ ‫שים אותן בסיר,‬
‫שים מים בסיר, תערבב,‬
‫תנקה את האורז, ככה.‬
‫אם המים מעורפלים, האורז מלוכלך.‬ ‫תשפוך את המים.‬
‫שים עוד מים, תערבב.‬
‫תערבב.‬
‫אם המים עדיין מעורפלים, האורז מלוכלך.‬ ‫תשפוך את המים.‬
‫המשך בתהליך, ג'וזף, עד שהמים יהיו נקיים.‬
‫כשהמים נקיים, תוסיף מים. זה מוכן לבישול".‬
‫"כמה מים להוסיף?"‬
‫"תמלא עד לקו הזה, ג'וזף".‬
‫כך מבשלים אורז מושלם.‬
‫אני רוצה שכל העולם יידע.‬
‫זה סוד עתיק.‬
‫כל אסייתי יודע לבשל אורז, וכך עושים זאת.‬
‫לא צריך כוס מדידה, ולא צריך סיר אורז.‬
‫צריך רק אורז, סיר,‬
‫והקו המזוין הזה.‬
‫יש צופים ששואלים, "איך עושים זאת?‬
‫"זה לא הגיוני".‬
‫תנו לי להסביר לכם.‬
‫שימו כמה אורז שבא לכם בכל סיר,‬
‫ותמלאו אותו במים.‬
‫"כמה מים, ג'ו?"‬
‫תגעו בקצה האורז עם האצבע הזו,‬
‫ותמלאו במים עד שהם יגיעו לקו הזה.‬
‫אורז מושלם.‬
‫הילדים עושים חיים עכשיו.‬
‫עושים חיים.‬
‫קל יותר להעניש אותו, זה בטוח.‬
‫קל יותר להעניש את בני.‬
‫אמי נאלצה להיות יצירתית.‬
‫לי זה קל.‬
‫אם הבן שלי מפשל, וככה זה עם בני הנוער,‬
‫כשהם מפשלים, מה תעשה?‬ ‫תיקח את הטלפון שלהם.‬
‫השיט הזה עובד.‬
‫לא צריך להתעלל מילולית, לא צריך לגעת בהם.‬
‫קח את הטלפון המזוין שלהם. ‬
‫הבן שלי לא יודע מה לעשות,‬ ‫כשאני לוקח את הטלפון.‬
‫הבן שלי מתמוטט פיזית, ‬ ‫כשאני לוקח את הטלפון שלו.‬
‫אני אומר, "תן את הטלפון".‬ ‫הוא אומר, "אבא...‬
‫מה לעשות עכשיו, אבא?"‬
‫הוא מעולם לא ראה את היד שלו.‬ ‫"מה זה? הלו?"‬
‫כשאמי הענישה אותי... שיט.‬
‫היא לא הכתה אותי, אבל לעזאזל...‬
‫פעם הסתתרתי בארון,‬
‫היא עברה שם והבהלתי אותה.‬
‫קפצתי החוצה. "בה!"‬
‫אמי עשתה...‬
‫"אתה חושב שזה מצחיק?‬
‫לקפוץ ולהבהיל אותי כך?‬
‫תחזור לארון.‬
‫תחזור פנימה. שב שם.‬
‫שב שם, עד שאגיד לך לצאת. שב".‬
‫ישבתי בארון.‬
‫היא שכחה שאני בארון המזוין.‬
‫היא חזרה עם כביסה.‬ ‫"מה אתה עושה כאן?"‬
‫"אמרת לי...‬
‫הייתי פה כל היום".‬
‫היא אפילו לא התנצלה.‬ ‫"לך לחדר שלך, כבר מאוחר".‬
‫הלכתי לחדרי בבכי. לא אכפת לה.‬
‫היא התקשרה לאחותה והשוויצה במה שעשתה.‬
‫"לא תאמיני למה שעשיתי לג'וזף.‬
‫שמתי אותו בארון.‬
‫כל היום.‬
‫כל היום, אני נשבעת.‬
‫הסתובבתי בבית ותהיתי איפה ג'וזף".‬
‫הבן שלי, לעזאזל...‬
‫הוא בן 15. העניין עם ילדים בני 15,‬
‫הוא חושב שהוא מגניב, והוא לא.‬
‫אני כל הזמן אומר לו את זה.‬
‫זה העניין, אם יש לך ילד קטן,‬
‫תהיה כנה איתו. דבר איתו כמו גבר.‬
‫איני יודע לגבי בנות. ‬ ‫אבל אם יש לך ילד בן עשרה,‬
‫דבר איתו כמו גבר. הוא יכבד אותך יותר.‬
‫אני לא מסתיר דבר,‬ ‫ולא מנסה לייפות.‬
‫אני אומר לבן שלי הכול.‬
‫"ג'ו, אני יודע מה עשית שם".‬
‫"על מה אתה מדבר, אבא?"‬ ‫-"אני רק אומר...‬
‫אני הייתי בן 15.‬
‫ואני יודע מה עשית שם.‬
‫כל השיט המוזר שאתה עושה,‬ ‫גם אני עשיתי.‬
‫אני הייתי יותר טוב בזה".‬
‫"על מה אתה מדבר, אבא?"‬ ‫-ג'ו, די, אני יודע...‬
‫היית במקלחת במשך 30 דקות,‬ ‫אני יודע מה עשית".‬
‫"לא עשיתי כלום. רק התקלחתי".‬
‫"ג'ו, לא סתם התקלחת".‬ ‫-"איך אתה יודע שלא התקלחתי?"‬
‫"ג'ו, היית שם במשך 30 דקות.‬
‫והשיער שלך יבש.‬
‫קניתי לך בקבוק ענק של שמפו, והוא ריק.‬
‫אבל עדיין יש לך קשקשים.‬
‫אני לא יודע איך...‬
‫לזין שלך יש ריח מנטה, זה פשוט מנטה.‬
‫מנטה ואבץ מגיעים משם.‬
‫זה "ראש וכתפיים", ג'ו. לא "זין ויד". זהו.‬
‫זה "ראש וכתפיים".‬
‫לא כתוב "זין ויד", ג'ו. ‬ ‫כתוב "ראש וכתפיים".‬
‫זה לא מגניב, בנאדם.‬
‫"בסדר, אבא. בסדר".‬
‫ככה הבן שלי אומר, כשהוא סבבה עם זה.‬ ‫"בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אני... לא... אעשה את זה כשלא תדע".‬
‫והוא בא לתת לי כיף. "אני מבטיח". ‬ ‫אמרתי, "לא אלחץ את היד שלך".‬
‫לא אגע בכלי הרצח.‬
‫הוא ילד חתיך.‬
‫יש לו שיער שופע. יש לו אפרו ענקי.‬
‫יש לו עור שחום.‬
‫הוא הולך למשחקי פוטבול‬
‫של בתי ספר אחרים,‬ ‫וכולם שואלים אם הוא חצי שחור.‬
‫הוא אמר לי, "אבא,‬ ‫ילדים חושבים שאני חצי שחור".‬
‫אמרתי, "טוב, ומה אמרת?"‬
‫הוא אמר, "אמרתי כן".‬
‫"למה אמרת את זה?"‬ ‫-"לא יודע. הם לא יודעים".‬
‫"מה אם אבוא לאסוף אותך,‬
‫ויראו שאתה לא חצי שחור?"‬
‫הוא אמר, "אז אל תאסוף אותי".‬
‫הוא שאל אותי אם יוכל לעשות בדיקת DNA,‬
‫כי הוא ראה פרסומת, והוא כאילו,‬
‫"אבא, בוא נעשה בדיקת DNA".‬
‫"למה אתה רוצה בדיקת DNA?"‬
‫"בוא נראה, אולי יש שחורים במשפחה, אבא.‬
‫אולי לפני שנים...‬
‫אולי לפני שנים היה מישהו שחור במשפחה שלנו,‬
‫וזה הגיע אליי. בוא נבדוק, יהיה כיף".‬
‫אמרתי, "ג'ו, אין שחורים במשפחה".‬
‫"אין לדעת, אבא. בוא נראה".‬
‫אמרתי, "ג'ו, אין שחורים...‬
‫דודתך נישאה לבחור שחור,‬ ‫אבל זה לא עוזר לך בכלל".‬
‫"נו באמת, אבא.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫בוא נעשה את זה, יהיה כיף. קדימה".‬
‫אז עשיתי.‬
‫ונעשה את זה.‬
‫אני מקווה, לא יודע...‬
‫אני מקווה שזה יחזור "שחור", לא יודע.‬
‫אם בתוצאות יהיה "שחור", אני רק אגיד...‬
‫"עוף מהבית שלי.‬
‫תמצא את אביך האמיתי. מי לעזאזל...‬
‫מי לעזאזל הילד הזה?‬
‫תחזיר לי את כרטיס האשראי, בן זונה".‬
‫הוא תמיד מבלבל לי במוח.‬
‫תמיד מבלבל לי במוח.‬
‫מצטער, יש...‬
‫יש כאן בחור שחור, מצטער.‬
‫מה שמך, אדוני?‬ ‫-מלקולם.‬
‫מלקולם, לעזאזל. אין יותר שחור מזה.‬
‫בן זונה.‬
‫שיט. מלקולם.‬
‫כמובן.‬
‫זו הבחורה שלך?‬ ‫-זו אשתי.‬
‫מאיזה מוצא את?‬ ‫-אני פיליפינית.‬
‫את פיליפינית. רואים? זה מה ש...‬
‫כך ההורים של בני צריכים להיראות.‬
‫ההורים של בני נמצאים פה.‬
‫חשבתם שאני צוחק? חכו שאביא אותו.‬
‫תגידו, "פאק, זה באמת הילד שלנו. שיט".‬
‫הבן שלי רץ אליי פעם,‬
‫זה סיפור אמיתי.‬
‫אנחנו...‬
‫אני...‬
‫הייתי בחדרי, והוא רץ אליי.‬ ‫הוא תמיד מעצבן אותי.‬
‫אבל... כי יש לו שיער שופע ויפה.‬
‫זה פשוט יפה, בנאדם.‬
‫ו...‬
‫הוא נראה כמו אחד מ"חמישיית ג'קסון".‬
‫אבל...‬
‫הוא ניגש אליי, מלקולם, ואמר...‬
‫"אבא, כשאגדל,‬
‫אני אהיה קירח כמוך?"‬
‫וזה פגע בי כל כך.‬
‫הוא לא מבין כמה זה כאב.‬
‫ואמרתי...‬
‫רציתי שהוא יידע שזה כאב,‬ ‫אבל לא במילים,‬
‫רק לפי הטון שלי. אמרתי,‬ ‫"יודע מה, ג'ו?‬
‫מקבלים את השיער מהצד של האם.‬
‫ובצד של אמך, לכולם יש שיער שופע.‬
‫לכן יש לך המון שיער, אז אל תדאג.‬
‫לא תהיה קירח כמו אביך".‬
‫והבן שלי אמר, "מעולה!"‬
‫"מעולה!"‬
‫והלך לחדר המזוין שלו, כמו חמור.‬
‫והייתי הרוס.‬
‫אמרתי, "זין על הילד הזה".‬
‫לכן כשהוא שואל שאלה‬ ‫ויש לי הזדמנות להפיל אותו,‬
‫אני עושה זאת, מלקולם. זין עליו.‬
‫הוא ניגש אליי שבועיים לאחר מכן,‬
‫ואמר, "אבא", הוא היה עצוב.‬
‫"אבא, אוכל לדבר איתך לשנייה?‬
‫בבקשה.‬
‫אתה מבטיח שלא תצחק עליי?‬
‫"כן.‬
‫אני מבטיח".‬
‫"לא, אני רציני, אבא. זה מטריד אותי,‬
‫אני צריך לדבר איתך על זה.‬ ‫בבקשה, בלי בדיחות".‬
‫"בסדר, ג'ו. דבר איתי. מה קרה?‬
‫למה אתה בוכה? מה קרה?"‬
‫"טוב.‬
‫אני לא יודע איך לומר את זה...‬
‫צומח לי שיער ערווה כבר שנתיים".‬
‫"ג'ו, אתה צריך להזהיר אותי לגבי הנושא.‬
‫אי אפשר להפיל את זה עליי, בנאדם.‬ ‫אתה צריך...‬
‫להזהיר אותי. להודיע לי.‬ ‫אני מנסה לאכול צהריים.‬
‫כעת אני חושב על שיער ערווה".‬
‫"נו, אבא. אמרת...‬
‫שלא תתבדח. אני רציני, תקשיב לי.‬
‫צומח לי שיער ערווה מזה זמן מה,‬ ‫כבר שנתיים".‬
‫"כן, אתה נער, ג'ו. זה מה שאמור לקרות.‬
‫אמור לצמוח לך שיער ערווה. ‬ ‫מה מטריד אותך?‬
‫למה זה מכעיס אותך?"‬
‫"לא, תקשיב לי".‬
‫"בסדר, אני מקשיב. מה? מה מטריד אותך?"‬
‫"טוב, ובכן, תמיד חשבתי, אבא, ‬ ‫שכשצומח לך שיער ערווה,‬
‫שהפין אמור להתחיל לגדול".‬
‫"כן, ו...?"‬
‫"הפין שלי לא גדל, אבא!‬
‫רק שיער הערווה.‬
‫הפין שלי באותו גודל כבר שנתיים,‬
‫אבל שיער הערווה שלי ארוך, אבא.‬
‫זה ממשיך לצמוח. אני לא מבין, אבא.‬
‫אבא!‬
‫אבא!"‬
‫לא ידעתי מה לעשות. נכנסתי לטלפון,‬
‫"מה לעזאזל?"‬
‫הוא אמר, "מה אתה עושה, אבא?"‬
‫ואני אמרתי...‬
‫"אני מבטל את בדיקת ה-DNA".‬
‫"אלוהים, אבא.‬
‫הכול חייב להיות בדיחה, אבא?‬
‫הכול חייב להיות בדיחה?‬
‫אמרתי, "אתה צחקת על השיער שלי.‬
‫כעת אני צוחק על השיער שלך".‬
‫"אלוהים, אבא.‬
‫די כבר.‬
‫ברצינות.‬
‫אני לא מבין מה קורה.‬
‫אבא, מה קורה?‬
‫מה אמור לקרות?‬
‫חיכיתי ולא קרה דבר, אבא.‬
‫אבא!‬
‫אבא!" תפסתי אותו.‬
‫תפסתי אותו ואמרתי,‬ ‫"יו, תפסיק לבכות.‬
‫"תפסיק".‬ ‫-"אז תגיד לי מה לעשות.‬
‫אני לא מבין, אבא".‬
‫"תפסיק לבכות, קודם כל".‬ ‫-"אז ספר לי, מה?"‬
‫"תקשיב לי.‬
‫תסתכל עליי. תקשיב לי".‬
‫"אלוהים. מה, אבא?"‬
‫"לרוע המזל, ג'ו...‬
‫גם זה מגיע מהצד של אמך".‬
‫טוב, עכשיו...‬
‫הנה החלק הדפוק בסיפור הזה.‬
‫שיקרתי לבן שלי.‬
‫הוא לא קיבל את זה מהצד של אמו.‬
‫זה מאה אחוז הזין שלי. מאה אחוז.‬
‫ידעתי שזה שלי, כשהוא תיאר אותו.‬ ‫אמרתי, "שיט. זה שלי, יש לי...‬
‫"יש לי אותו הדבר".‬
‫אבל לא אומר לו את זה.‬
‫לא אומר "כן, זה הזין המשפחתי,‬ ‫ואני מעביר לך אותו". ממש לא.‬
‫זה הזין שאני מעביר מדור לדור.‬
‫לא אומר לו את זה.‬
‫זה הגורל שלו.‬
‫כעת עליו להסתדר לבדו.‬
‫יש לי זין קטן, וזה עבד.‬
‫זה עבד לי, לעזאזל, ויעבוד גם לו.‬
‫לא צריך להיות עצוב.‬
‫צריך להתמודד עם זה.‬
‫להתמודד. אהיה עצוב אם הוא יגיד, "אבא,‬
‫אין לי זין". אני אגיד, "שיט!‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אופס.‬
‫אולי מלקולם אינו אביך".‬
‫לך תזדיין, מלקולם.‬ ‫אתה צוחק חזק מדי על השיט הזה.‬
‫לך תזדיין, בנאדם. רואים?‬
‫צוחק מבדיחת הזין השחור והגדול.‬
‫הוא כעס על בדיחת מלקולם.‬ ‫"אני שחור,‬
‫אז אני חייב שם כמו 'מלקולם'?"‬
‫סטריאוטיפים מצחיקים, וזו בדיוק הסיבה לכך.‬
‫זה סטריאוטיפ טוב, מלקולם,‬ ‫ואתה יודע את זה.‬
‫כל חייך בורכת בסטריאוטיפ הזה.‬
‫סטריאוטיפ של זין גדול.‬ ‫לא ידוע אם יש לך זין גדול,‬
‫אבל איש מאיתנו לא יהמר על ההפך.‬
‫אנו מניחים שיש למלקולם זין גדול,‬ ‫כי זה הסטריאוטיפ שלך.‬
‫כפי שאתה מניח שאני טוב במתמטיקה.‬
‫לך תזדיין, מלקולם.‬
‫אבל זה החלק הדפוק, מלקולם.‬
‫אסור לך לכעוס כשאומרים שיש לך דעות קדומות,‬
‫כי זה פשוט מצחיק.‬
‫אנחנו סתם נהנים, בנאדם.‬
‫אל תתעצבן.‬
‫אם לקחת את הסטריאוטיפ הזה,‬ ‫קח את כולם, מלקולם.‬
‫קח את כולם,‬ ‫בלי דעות קדומות לגבי סטריאוטיפים.‬
‫אל תכעס אם יגידו לך,‬ ‫"מלקולם, אתה אוהב עוף?"‬
‫"למה? כי אני שחור, בן זונה?‬
‫שחורים חייבים לאהוב עוף כל הזמן, בן זונה?"‬
‫"יש לך זין גדול?"‬ ‫-"כן".‬
‫לרוע המזל...‬
‫אין לי זין גדול.‬
‫וגם לבן שלי אין.‬
‫הבן שלי יתבאס כשזה יעלה ל-NETFLIX.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫פאק.‬
‫הוא יסתובב במסדרונות בית הספר,‬
‫וכולם יעשו "ווהו..."‬
‫"זו הייתה בדיחה".‬
‫לא נכון.‬
‫השיט הזה אמיתי.‬
‫אז מה?‬
‫יש לו זין קטן, אז מה? זה לא משנה.‬
‫זין קטן, שטויות.‬
‫זה יעבוד, זה עובד. זה עובד.‬
‫יודעים מה? זה העניין.‬ ‫הוא יעבור את שנות הנעורים,‬
‫הוא יחשוש בגלל הזין הקטן.‬
‫בשנות ה-20 לחייו הוא כנראה ‬ ‫יצבור ביטחון עצמי, אני חושב.‬
‫ובשנות ה-30 לחייו,‬
‫אם אז לא יהיה לו ביטחון בזין הקטן שלו,‬
‫אז אבוא ואדבר איתו.‬
‫אז אבוא אליו. "היי, בנאדם.‬
‫היי.‬
‫עדיין כועס לגבי הזין הקטן?"‬
‫"כן, אבא. זה מבאס".‬
‫זה הבן שלי, בקול של בן 30.‬
‫"כן, אבא. מבאס.‬
‫אני בן 30 עם זין של בן 15".‬
‫אעשה זאת לצד הזה.‬ ‫"כן, אני בן 30 עם זין בן 15, אבא.‬
‫מה לעזאזל?"‬
‫ואז אתפוס אותו.‬
‫"תקשיב לי.‬
‫טוב? תקשיב לי".‬ ‫-"מה? מה, אבא?‬
‫מה כבר תוכל לומר לי?"‬
‫רק אומר לו מתוך לבי. "תראה, ג'ו,‬
‫יש לך זין קטן, ו...‬
‫זה כל מה שאתה צריך לעשות.‬
‫תרוויח כסף".‬
‫זו האמת, מלקולם.‬
‫אם תרצה לחיות...‬
‫אם תרצה חיים של זין גדול, כמו מלקולם...‬
‫תרוויח כסף מזוין.‬
‫יש לך זין קטן? תרוויח כסף.‬
‫זו האמת. יש לך זין קטן?‬
‫כסף גורם לזין שלך לגדול ב-16 ס"מ.‬
‫זו האמת.‬
‫יש פה הרבה בחורים עם זין קטן, בדיוק כמוני.‬
‫אתם צוחקים פחות חזק.‬
‫מנסים לשחק אותה.‬
‫מנסים שלא לצחוק, כאילו שהחלק הזה בבדיחה‬
‫לא קשור אליכם. אתם מביטים בי כך.‬
‫אבל הבחורה שבאה אתכם מתה.‬
‫"למה את צוחקת?"‬
‫"תרוויח כסף מזוין".‬
‫זו האמת.‬
‫תרוויח כסף.‬
‫השיט הזה עובד, בנאדם.‬
‫זה עובד בשבילי. ‬ ‫יש לי ביטחון עצמי, אני שם זין.‬
‫אני רווק ויש לי כסף.‬ ‫אומר לכל אישה שנמצאת כאן,‬
‫יש לי זין קטן.‬
‫אבל יש לי הרבה כסף.‬
‫זין גדול יכול לקנות לך בית?‬
‫הבן זונה הזה יכול.‬
‫זו האמת.‬
‫כל מה שאתה שומע, מלקולם, אני שומע.‬
‫אתה שומע דברים של זין גדול? גם אני.‬
‫נשים הן לא כמו גברים.‬
‫נשים הן יצורים שונים.‬ ‫כשהן אוהבות, הן אוהבות.‬
‫אתה דואג לאישה, אתה מפרנס אישה,‬ ‫אתה שומר.‬
‫מוקיר.‬
‫מכבד, אוהב.‬
‫כל החרא הזה, גורם לה להרגיש כמו מלכה.‬
‫תראה מה היא תעשה לאגו שלך.‬
‫תראה מה אישה תעשה לאגו שלך.‬
‫כי היא יודעת שזה מה שחשוב לגבר.‬
‫האגו המזוין שלו.‬
‫גברים אוהבים את החרא הזה.‬
‫היא תגיד לך דברים שאתה יודע‬
‫שהיא לא אמורה להגיד לך.‬
‫היא משקרת לך במיטה‬
‫ואתה לוקח את השקר הזה.‬
‫אתה אוהב את השקר הזה.‬
‫כי זה גורם לך להרגיש טוב.‬ ‫אתה לא מפקפק בשקר שלה.‬
‫"עם מי את מדברת?"‬
‫אתה אוהב שהיא אומרת,‬ ‫ומבקש ממנה להגיד שוב.‬
‫"אה... אלוהים... אוי!"‬
‫"כן, כלבה. 'אוי'. זה כואב, מה?"‬
‫"כן, אלוהים!"‬
‫הגודל לא חשוב. הגודל...‬
‫זה קטן, אבל לא אכפת לה. היא אוהבת אותך.‬
‫היא אוהבת אותך.‬
‫מה שאתה עושה, האקט הפיזי,‬ ‫היא אוהבת לעשות אהבה.‬
‫לא אכפת לה מהגודל. "זה שלי...‬
‫שלי!‬
‫זה שלי.‬
‫שלי.‬
‫אני אישן עליו".‬
‫תפסיקו לנסות לעשות דברים של זין גדול.‬
‫למה אנו עושים את זה?‬
‫די לנסות לעשות דברים של זין גדול.‬
‫אל תנסו לעשות דברים‬ ‫שמלקולם עושה באופן טבעי.‬
‫תפסיקו!‬
‫תהיו אתם.‬
‫תהיו אתם. אני עושה זאת כל הזמן.‬
‫נכנסתי כמה שיכולתי, אבל מה לעשות?‬
‫אני מעקם את הגב, כאילו עוד זין ייצא.‬
‫מה אני עושה?‬
‫כאילו יש עוד זין במותן.‬
‫אני רק צריך לשחרר אותו.‬ ‫"הנה הוא, מותק. את מרגישה?"‬
‫הביצים הן מעצור טבעי.‬
‫הביצים אומרות שנגמר הזין.‬
‫הביצים תמיד אומרות שנגמר הזין,‬ ‫הן אומרות "זה כל הזין".‬
‫"רק ביצים, ג'ו. רק ביצים".‬
‫תפסיקו לנסות לעשות דברים של זין גדול.‬
‫תפסיקו. די לעשות שיט כזה,‬ ‫להוציא ולחזור פנימה.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫צריך דיוק של לייזר כדי לחזור פנימה.‬
‫תפסיקו!‬
‫תשאירו אותו בפנים.‬
‫תדחסו אותו לכוס.‬
‫תדחסו את הכוס.‬
‫תדחסו. תזיינו אותה. תדחסו.‬
‫תדחסו אותו.‬
‫תדחסו, לעזאזל.‬
‫תדחסו. תדחפו את הכלבה.‬
‫תדחסו אותו.‬
‫"לאן אנחנו הולכים?"‬
‫תדחסו אותו.‬
‫"אנחנו במטבח".‬
‫תהיו מרוצים מההזמנה למסיבה באחוזה.‬
‫זו האחוזה שלה.‬
‫אחוזה של 40 מיליון דולר.‬
‫והיא עושה מסיבה, ‬
‫ויש רק אדם אחד ברשימת האורחים. אתה.‬
‫אני דומע רק מהמחשבה על כך.‬
‫מסיבה באחוזה של 40 מיליון דולר,‬
‫והיא הזמינה רק אדם אחד,‬
‫אותך.‬
‫זה מדהים.‬
‫לרוע המזל, אינך יכול להיכנס לקצה האחוזה.‬
‫"איזה בית ענק יש לך".‬
‫אבל תוכל להחמיא למסגרת הדלת.‬
‫לסובב את הידית.‬
‫תחפש את המפתח הנוסף.‬ ‫זה כאן בפנים, למעלה, ממש שם.‬
‫שם המפתח הנוסף, אני נשבע.‬
‫תמצא את השיט הזה.‬
‫מלקולם למעלה, "יש כאן ג'קוזי".‬
‫לך תזדיין, מלקולם.‬
‫אומר לבן שלי את האמת.‬
‫אומר, "תראה, ג'ו, הגודל לא חשוב.‬
‫הגודל לא חשוב".‬
‫נהיה כאן שקט.‬
‫האם הגודל חשוב?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫האם גודל חשוב?‬
‫כן!‬
‫כן?‬
‫"לא" אחד.‬
‫צדקתי.‬
‫אשאל שוב. הגודל חשוב?‬
‫כן!‬
‫כן.‬
‫"לא", כאן למטה.‬
‫"כן" שם למעלה.‬
‫רואה מה כסף משיג לך?‬
‫כסף מביא אותך למטה.‬
‫שיט.‬
‫מלקולם בשורה הראשונה.‬ ‫יש לו זין גדול והרבה כסף.‬
‫בן זונה!‬
‫את בטוחה שאין לך כוס גדול?‬
‫מה? זה דפוק?‬
‫די. אמרתי שיש לי זין קטן. די.‬
‫אולי היא לא צעקה, אולי זה הכוס הגדול שלה,‬
‫"כן!"‬
‫"שתוק, כוס גדול".‬ ‫-"לא, הוא שקרן".‬
‫"שתוק, כוס גדול".‬ ‫-"לא!"‬
‫אם...‬
‫אם הגודל חשוב,‬
‫למה צעצוע הסקס מס' 1‬
‫שנמכר יותר מכולם בחנות הסקס,‬ ‫זה הקטנצ'יק הזה...‬
‫תראו את כל הנשים.‬
‫זה גודל הזין שלי.‬
‫כל אישה קונה את הדבר הזה.‬
‫אף אישה לא נכנסת לחנות סקס‬ ‫ומבקש לקנות כזה.‬
‫"אני רוצה לזיין משהו ‬ ‫ולשרוט את גרוני באותה עת".‬
‫כל אישה...‬
‫כשאת משתמשת בזה...‬
‫אני אוהב אתכם, הוואי. תודה רבה.‬