Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL KOMEDIE FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hawaii, er I klar?
Mine damer og herrer,
stort bifald til
Jo Koy!
Sådan skal det lyde.
Ja!
Jeg måtte optræde i Hawaii.
Aloha er virkelig.
Hvis du er i dårligt humør, så send dem et aloha.
I er så omsorgsfulde, at det strømmer ud af jer.
"Er der nogen, der har en dårlig dag?"
Folk i Hawaii praler af ting, som ingen andre praler af.
Det passer!
For I værdsætter, hvad I har.
Det er jeres. Jeg elsker det her. Det er mit, du.
En fyr kom hen til mig og sagde: "Har du set min splinternye
Toyota Hilux fra 2003?"
Den er kirsebærrød.
Kirsebærrød, for helvede!
Hævet, mand. Hævet.
En hævet 2003!
Splinterny 2003-model.
Toyota Hilux.
I er ligeglade og afslappede.
I bor i paradis.
I har ikke tid til... I er ikke stive i det.
I går ud. "Fint, vi går ud."
Klæder jer pænt på. "Okay, fint tøj."
Fint antræk. "Hvor er min sutsko?""
Hvor er min sutsko?
I går med "sutsko."
Sutsko!
Altid sutsko.
Sutsko og et splinternyt antræk.
Sutsko.
Ingen uden for Hawaii kender til "sutsko".
Nu skal I høre, hvad sutsko er. Det er skide... Se!
Se! Sutsko.
Sutsko.
Jeg ved ikke, hvorfor I går med dem. De dækker jo knap foden.
Det er, hvordan I går.
Sutsko foran på foden. I er ikke engang...
Den er ikke engang på foden. I sparker og tager et trin.
Spark, træd.
Spark sutsko, træd.
Spark...
I elsker vokaler. Kan I lide vokaler?
I er ligeglade. Bogstavet A.
Hvor mange A'er kan I få i et gadenavn?
Hvor mange A'er? For mange A'er.
Hvis man kommer til Hawaii, skal man ikke spørge om vej.
Alle gaderne lyder ens.
Man spørger om vej, og de siger:
"Nemt nok. Det er den vej her.
Gå ned ad Kaleakalakaka.
Drej til højre ad Laukaladakalakau.
Drej til venstre ad Naukauaakala.
Og så til højre ad Ahaahahaha'aaa."
Jeg elsker alt ved Hawaii.
Jeg kan ikke få nok.
Jeg lytter ikke til musik, alligevel elsker jeg det.
Når jeg er her, kan jeg ikke holde op. Jeg kender ikke ordene. Jeg er ligeglad.
Jeg kører og synger...
I klapper.
Jeg fandt lige på den sang.
I ved sgu ikke engang, hvad jeg siger.
Jeg sang bare vokalerne.
Hula-dans er så fedt.
Hula har det hele.
Det er den mest sexede dans nogensinde.
Alle de sexede danse nutildags har stjålet det fra hula.
Hula... Det er skide sexet.
Hun taler til manden med dansen.
Det er sexet.
Hun fortæller ham, hvad hun vil, med sin dans.
"Kom og se mig.
Ved solnedgang.
Tag mig ud at spise.
Hvis jeg kan lide dig,
må du få fisse."
Se her, alle sammen. Hver kultur, hver race.
Her er hver etnicitet. De hænger ud og ler.
De har det sjovt. De er ligeglade. De giver ikke en skid.
Hvis vi ser... Når jeg ser på mængden, kan man ikke skelne.
Ved I, hvor mange mexicanere min mor går hen til og siger: "Filippiner?"
"Mexicaner!"
"Undskyld!"
Man kan skelne mellem asiater.
De kan kendes på deres accent, hvis de har en.
Af alle asiaterne er koreanerne de letteste.
For når en koreaner taler, lyder de, som om de har røget tjald hele dagen.
Lige før de taler til dig.
Koreanere lyder som asiatiske spøgelser.
Min bedste ven som barn var koreaner.
Den første gang jeg var hjemme hos ham, råbte hans far ovenfra.
Jeg troede, det var et spøgelseshus.
Da jeg kom ind, tænkte jeg:
"Hvad fanden var det?"
"Nå, det er min far. Han vil bare høre, om du er sulten."
Man kan gøre det med alle asiater.
Vietnamesere.
Hvad? Jeg har ikke gjort noget endnu.
Vietnamesere. Jeg elsker vietnamesere.
I er... Jeg elsker jer. I er de mindste asiater.
I er mindre, men jeg kan sige jer, man må ikke lægge sig ud med vietnamesere.
De vil slås med hvem som helst.
De små sataner slås med... De er skideligeglade.
Ligeglade med, hvor stærk du er.
De vil slås med en. De kommer hen og siger noget lort.
Det er deres små fødder.
Der kom engang en hen til mig ved slutningen af et show.
"Hej, mand. Hvorfor snakker du sådan til mig, mand?"
De snakker virkelig... I ved, de snakker hurtigt.
De snakker rigtig hurtigt, som:
"Mand, hvorfor snakker du sådan til mig, mand?"
De snakker rigtig hurtigt, mand.
Koreanere lyder, som om de har røget tjald hele dagen.
Vietnameser lyder, som om de har været på kokain hele livet.
"Hvorfor snakker du sådan til mig, mand?
Du skal ikke snakke sådan til mig, mand. Hvorfor snakker du sådan til mig?
Vietnamesere sætter punktum efter hvert ord.
"Hej. Mand. Hvorfor. Snakker. Du. Sådan. Til. Mig. Mand?"
Vietnameseres toneleje er højt. Rigtig højt, som det her, mand.
De starter lavt, mand. De starter så lavt her, mand.
Så går de rigtig højt op, mand.
Vietnamesere lyder, som om de er langt væk og kører hurtigt forbi i en bil.
"Hej, mand. Hvorfor snakker du sådan til mig? Lad være med det!"
Sig det igen, mand. Stig ud af bilen og sig det igen.
Japanere.
Hvad?
Man kan kun kende japanere, hvis de har accent.
Japanere er meget udprægede.
Når en japansk mand taler, kommer det fra mellemgulvet.
Det her, hvor japansk mand spinder.
Hvad?
Hai!
Japaner!
Japanske kvinder, uanset om de er 12
eller 75 år gamle...
...de lyder altid, som om de er 12.
Okay.
Kom så!
Okay.
Det er derfor, igen ser japansk porno.
Ingen ser japansk porno.
Det er skideirriterende at se på.
Ja, kom så!
Ih, bliv ved!
Ih, lige i øjet!
Siden mit sidste show for Netflix har jeg fået mange mexicanere tilskuere.
Der kommer mange mexicanere til mine shows nu.
Og de siger altid det samme, når showet er forbi.
"De siger altid: "Dit dumme svin."
Det er så racistisk. Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg ved det ikke. "Dumme svin."
Når jeg parodierer en mexicaner, lyder jeg altid,
som om jeg falder af en klippe.
Det er så sygt.
Det er en forfærdelig parodi, men sådan lyder de.
De lyder altid, som om de falder af en klippe.
Jo længere sætning, desto længere fald.
Mexicanere siger altid det samme sidst på showet, altid.
De siger: "Din mor er ligesom min mor.
Alt, hvad din mor gør, gør min mor også."
Hvad sagde jeg?
"Alt..." Du ser sgu ud som en cholo.
Du gør mig skidebange.
Jeg prøver at fortælle en vits, men fyren siger:
”Sig det ordentligt, dit svin."
Sig det, ordentligt, dit svin. Lad være..."
Ved I, hvor svært det er at være sjov, når en cholo stirrer på den måde?
Hvad hedder du?
-Jason. -Jason?
-Er du filippiner eller mexicaner? -Filippiner.
Han er fandeme filippiner.
For pokker da.
Kan I se, hvad jeg siger?
Du ligner min bror, mand.
Jason.
Det her er, hvad I alle skal vide.
Der er en grund til, at mexicanere og filippinere ligner hinanden.
Der en grund til, at mexicanere og filippinere kan forholde sig.
Det stikker dybere end Vicks VapoRub.
Det er ikke det eneste, vi har til fælles.
I skal ikke komme efter showet og sige:
"Min mor bruger også Vicks VapoRub. Det er så vildt."
Nej, det er ej.
Der er en grund til det.
Der er en grund til, at vi forstår hinanden.
Spanien regerede filippinerne i mere end 350 år.
Det er tunge sager.
I ynglede med os.
Vi er den første hybrid-race.
Det er, hvad filippinere er.
Spaniere, asiater.
Filippinere.
Det er, hvad vi er.
Det, der skete, er både godt og ondt.
Vi har mange af deres træk og kultur.
Forstår I? Vi ligner dem.
Se på os. Vi er to timer med fly fra Japan.
Filippinerne er midt i Asien.
Men se på os.
Vi har ikke engang asiatiske efternavne.
For de efterlod deres skide navne.
Vi har ikke asiatiske, men latinamerikanske efternavne.
Se på vores skide navne.
Bare i min familie, De La Fuente Santos Gonzalez.
Vi er sgu mexicanere!
Vi er Asiens mexicanere.
Det passer.
Alt, hvad mexicanere gør, gør filippinere også.
Alt!
Hvad har I? Quinceañera, debut.
Dem har vi da også.
Vi fejrer datteren, når hun fylder 15.
Er hun 15? Helt det samme! Vi holder en kæmpe fest.
Det gør mexicanere jo hele tiden, ikke?
"Du er 15, du bliver en kvinde, min pige. Det er din quinceañera.
"Er du sikker, papa? Jeg er kun 15."
"Ja, jeg er sikker.
Din mor er kun 30."
Okay.
Det var upassende.
Men det er da sjovt.
Er det upassende? Det er bare en vits.
For fanden! Vær ikke så følsomme. I kan rende mig!
Stereotyper er sjove, fordi de er sande.
Vi har alle stereotyper. Tag det til jer. Grin ad det.
Hvad fanden? Ikke filippinere er sygeplejersker,
men det er mange af jer sgu.
Jeg kender ikke alle filippinerne her, men jeg ved, at vi har den samme onkel.
Ved hver højtid skal han snakke med alle.
Vi frygter det. Det tager en evighed at snakke med ham.
For han ved ikke, hvad han vil sige.
Han begynder altid sådan her: "Ah...
Du ved nok...
Joseph...
Kan du huske...
Den der...
For fanden, den der..."
Altid "Ah..."
Jeg tog...
Jeg tog min onkel med i centret, og vi var i madkælderen.
Vi sad der, og han prøver at snakke. Og han er højrøstet, så alle kigger.
Det er det floveste,
for han er højrøstet, alle kigger, og han siger: "Ah...
Joseph, kan du huske den der...
Dengang du...
...fik mig den der...
"Hvad? Hvad siger du?"
"Det prøver jeg jo at fortælle dig. Vent!
Skynd ikke på mig. Jeg prøver at tænke...
Skynd ikke på mig!
Den... dengang du fik mig..."
Alle kigger. Alle folk i madkælderen kigger.
"Ah...
Da du fik en drik til mig?
Du købte den drik?"
"Ja, hvad med det?"
"Du kom tilbage, og den havde et stort sugerør.
Den havde et stort sugerør, og det var fandeme stort."
Kan du huske, at du så på sugerøret og blev sur på mig?"
-"Ja, hvad med det? "Du sagde, jeg bare skulle drikke det.
Kan du huske, du sagde: "Drik det bare"?
"Ja, hvad med det?"
Alle kigger.
"Jeg begyndte at drikke og...
Jeg...
Jeg drikker og sutter på sugerøret,
og jeg får en sort kugle i munden,
og jeg suger.
Jeg suger sådan her og...
Jeg har sorte kugler i munden og...
Jeg suger og bliver kvalt af de sorte kugler.
Jeg har munden fuld af sorte kugler, bliver kvalt, suger...
"Hold kæft, for fanden!
Det er tapioka, for helvede!"
"Ja, tapioka. Jeg hader det møg."
Det er derfor, filippinere skal holde sig til sygepleje.
Vær sygeplejersker, ikke læger.
Forestil jer min onkel som læge under en operation.
"Sygeplejerske, kan jeg få den der...
...den der... for fanden. Du ved nok, den der...
Den der til at skære...
Til at skære...
Du ved nok, den der..."
Sygeplejersken siger: "Hvad? De skærer alle. Hvad vil du have, doktor?
Det... det skidt...
Den der...
"Han dør. Hvad fanden vil du have?"
Hvad? Sig det."
Den satan... den der...
Den der...
Vi er en stereotype.
Filippinere forvandler sig til en skide stereotype.
Jeg ved ikke hvorfor.
De bliver bare til en skide stereotype.
Jeg omtalte det sidste gang, men se jer omkring. De er her.
Min mor er her ikke i aften, men når jeg kigger, ser jeg hende.
Kort hår, briller.
Taske i skøde. Se lige der. Der er hun.
Der er hun.
Håndtørklæde.
Louis Vuitton-taske.
Forvirret. "Hvor er vi?
Hvor er vi?
Hvad er det her?"
Jeg elsker os.
De skal have en Louis Vuitton-taske. Det er deres taske.
Ved I, hvor mange Louis Vuitton-tasker jeg har købt til min mor?
Ved I, hvad hun lægger i dem? Snacks.
Det er den dyreste madkasse nogensinde.
Og det er ikke engang gode snacks.
Da jeg var lille, sagde alle mine venner til deres mor:
"Mor, må jeg få en snack?" Og hun trak lækkerier ud af tasken.
Doritos.
Små Snickers.
Jeg løb hen til min mor...
Pis!
Hendes snacks var ting, hun havde taget i en restaurant.
Hen til min mor: "Mor, må jeg få en snack?"
Her har du nogle østerskiks.
Østerskiks er lavet til at opsuge suppe.
Hun vil have mig til at spise dem før skole.
"Få dem i maven."
Jeg tog dem i...
"Slug det!"
Det var min mors fidus.
Der er, ved Gud, alle mødres fidus.
Det er lige meget, hvor meget de tjener. Det er lige meget. De vil få noget gratis.
Hvis det er der, tager de det.
Min mor sagde altid: "Tag det. Gå derind igen og tag det."
"Tage hvad?"
"Bare hvad... Hvad de nu har.
Bare tag mere, snup noget mere.
Læg det i tasken.
Af sted!
Tag noget ekstra." Det sagde hun altid. "Tag noget ekstra."
Joseph, gå tilbage og tag noget ekstra.
Tag noget ekstra."
Ved I, hvad "tag ekstra" betyder? At stjæle!
Stjæle!
Hun vil fandeme få sin unge til at stjæle.
"Tag noget ekstra."
Jeg hadede at gå på McDonalds.
For hun fik mig altid til at "Gå tilbage og få ekstra servietter."
"Hvorfor?"
"Fordi vi behøver ekstra derhjemme.
Tag ekstra, Joe. Gå derind igen."
"Gud, hvor mange behøver du?"
"Du har snart fødselsdag. Gå derind igen."
Jeg proppede lommerne med servietter.
Jeg er så sur, og jeg kigger på min mor.
Hun er ude på parkeringspladsen.
Jeg græder.
Hun er ligeglad.
"Den anden lomme!"
Min søn aner ikke, hvordan det føles.
Han ved det ikke.
Jeg køber servietter.
Jeg køber dyre servietter, fordi jeg blev traumatiseret.
Jeg har stjålet servietter hele livet. Min søn skal ikke opleve det skidt.
Min søn ved ikke, hvor flovt det er at have fødselsdag.
Mine fødselsdage var elendige.
Min mor delte kage ud, og ingen af servietterne matchede!
"KFC, McDonald's, Taco Bell,
Burger King, KFC,
Cheesecake Factory. Den er god.
Den er meget tykkere end de andre."
Men knægten har det godt.
Min søn på 15 har ingen anelse.
Han aner ikke, hvor godt han har det.
Den skide millenniumgeneration!
Er det, hvad de hedder i år? Millennium? Generation X? Millennium?
Tøsedrenge!
Er der, hvad de hedder? Tøsedrenge? De er tøsedrenge, alle sammen.
Hvis der er nogen på 15 her, så er I alle nogle tøsedrenge.
Skide tøse... Ikke også?
Har jeg ret? De brokker sig.
Man må ikke råbe ad dem.
De siger noget, og man får ballade.
De siger: "Gud, min mor råbte ad mig.
Jeg er så bange for at gå hjem, fordi min mor råbte ad mig."
I kan sgu rende mig. Tager I gas?
Bange for at gå hjem, fordi din mor råbte?
Min mor gjorde ikke andet end at råbe.
Det var det eneste sprog, min mor talte. At skråle.
"Ha?
Hvad?
Sig det igen!
Sig det!
Hvad sagde du, Joseph?
Hvad sagde du? Vend dig. Vend dig, Joseph.
Det er det eneste sprog, min mor talte.
"Hvad? Hvor? Hvornår gjorde du det?
Hvor? Hvor gjorde du det?
Ha? Hvad?
Har du mistet din madkasse?"
Jeg kan huske, da jeg mistede min madkasse. For dælen!
Sådan holdt min mor disciplin.
Ved... Hun rørte mig aldrig fysisk.
Hun kom efter en verbalt.
Hun nedbrød en med ord.
Afhøring.
To en halv times skrål.
"Hvad? Hvor er din madkasse, Joseph?
Hvor har du lagt den?"
"Det ved jeg ikke."
"Hvad mener du? Hvor? Hvor har du været?
Du gik i skole og hjem igen.
Hvor fanden har du mistet den henne?
Hvad? Du lægger bare din madkasse alle vegne, jeg ved ikke hvor.
Jeg ved ikke, hvor noget er.
Jeg ved ikke, hvor noget et.
Hvor er din madkasse, Joseph?
Hvor?
Hvor har du lagt den?
"Jeg ved det ikke!"
Så gentager hun, hvad jeg sagde, med en fjollet stemme.
"Jeg ved det ikke!
Hvordan kan du ikke vide det, Joseph?"
"Jeg ved det ikke, mor. Hvad skal jeg sige?"
"Sig, hvor den er."
"Jeg ved ikke..."
To timer med det.
-"Hvor?" -"Jeg ved det ikke."
-"Hvad?" -"Jeg ved..."
Hun vil have snot til at løbe ud af min mund, og at jeg skal ånde ind.
Så er hun glad.
Da ved min mor, at hun har mig.
Da kommer hun og siger: "Tag en indånding, Joseph.
Ånd ind. Du godeste."
"Ånd, Joseph. Ånd ind."
"Det er jo bare en madkasse."
Så skal hun gøre mig forlegen.
Hun lægger min madpakke i en tupperware-beholder.
Sådan gør hun mig forlegen. Hun siger:
"Jeg lægger din mad i en tupperware-beholder."
Og så græd jeg mere. "Hvorfor? Jeg vil ikke i skole."
"Hvorfor ikke?"
"Jeg vil ikke i skole med min mad i en af dine tupperware."
For det er skide flovt.
Hvis jeg sender min søn i skole med en tupperware-kasse,
går han i skole med en gennemsigtig skål med blåt låg,
hvor der står Tupperware på låget.
Min søn ville være stolt af at gå i skole med det.
Min mors tupperware...
...var som regel en tom bøtte flødeerstatning.
County Crock.
Engang brugte hun en tom isbøtte.
Med røde håndtag. Hun lagde mine lektier og min mad i.
Det lignede sgu en dokumentmappe. Hvad fanden?
Madpakke i en bøtte flødeerstatning. Det er så flovt.
Så siger hun: "Tag en tus, så jeg kan skrive dit navn på."
Som om...
Som om der var nogen anden, der havde en aflagt bøtte som madkasse.
"Jeg er ret sikker på, at kun jeg har en bøtte flødeerstatning som madkasse."
-"Man ved aldrig, Joseph." -"Jo, jeg ved det."
Jeg går rundt i frokoststuen og leder efter et sted at sidde
med min flødeerstatningsbøtte-madkasse.
Alle de andre børn kigger på mig.
"Lader din mor dig spise flødeerstatning?"
"Jeg ved ikke, hvad der er indeni."
Jeg sætter mig ved frokostbordet
med min flødeerstatningsbøtte-madkasse.
Alle de andre bytter mad foran mig,
men ingen vil bytte med den mystiske bøtte.
Min mund løber i vand, for jeg ser alle de lækre byttehandler.
"Du kan få min kalkun og ostemad for din jordnøddesmør og marmelade."
"Du kan få min kiks med chokoladestykker for de Pringles."
"Du kan få min kakaomælk for den Gatorade."
Jeg kigger på dem alle sammen.
"Vil nogen have mungbønnesuppe?
Mungbønnesuppe?
Vil I ikke have suppe? Den er så lækker.
Man skal holde den i beholderen."
En dreng sagde: "Hvad fanden er mungbønnesuppe?"
Jeg måtte forklare det for ham.
"Det er de her små, runde, grønne bønner.
Og de er oven på ris.
Og hvis man graver dybt nok, kan man finde en reje eller to."
En anden unge sagde:
"Hvad fanden er det for en pose sovs ved siden af det?"
"Patis.
Filippinsk fiskesovs.
Det fremhæver smagen af mungbønnerne.
Du må ikke spilde den på din skjorte, ellers lugter du af fisse hele dagen.
Nu skal I høre noget om min søn.
Han ved ikke, hvad en madkasse er.
Knægten har et betalingskort.
Jeg skammer mig over at sige det.
Hans skole tager kort, og han har et betalingskort.
Det stinker fandeme.
Han kender ikke det ansvar at have en madkasse.
Han betaler bare med kort.
Jeg irettesætter ham stadig og bliver sur på ham.
Engang ringede han en onsdag og sagde:
Der er kun 40 cent tilbage på mit kort.
Jeg sagde: "Åh, gud. Du kan rende mig!"
Hvad fanden åd du i mandags, dit røvhul? Filet mignon?
Går du til frokost, som om det var en natklub?"
"Stodderen her giver kakaomælk. Kom!"
Jeg ved, det er underligt, men min søn ved ikke, hvad ris er,
sådan som jeg ved det.
Ris betød alt for mig.
Ris morgen, middag og aften.
Og jeg ved, mange tænker:
"Nå? Spiser filippinere morgenmad?" Ja, vi gør.
Det er bare aftensmaden fra i går med et æg.
Det er alt, hvad det er.
Og det er lækkert.
Alt, hvad vi spiste, var ris.
Det er nøglen til en asiatisk husstand.
Ris.
De koger det hele tiden.
Der bliver altid kogt en gryde ris.
Riskogeren er altid tændt.
Man kan blive låst inde i en asiats hus
med alt lys slukket, og man kan finde køkkenet.
Kig bare efter det lille, firkantede røde lys.
Det er den skide ris, lige der.
Jeg sendte min søn ud efter ris forleden og sagde:
"Joe, hent en pose ris."
Han løb af sted og kom tilbage men en lillebitte pose ris.
Den var sådan her i hans hånd.
Selvom jeg vidste, at det var den ris, han skulle hente,
begyndte jeg at mindes, da jeg var på hans alder.
Den pose rise, jeg skulle tage, var lige så stor som skammelen her.
Det vejede sgu to gange min kropsvægt. Jeg måtte slæbe det til min mor.
Det var en stor nylonpose med kinesisk skrift foran.
Der stod 25 kilo på bunden af den.
Min mor stillede den i køkkenet ved siden af skraldespanden.
Toppen blev revet af.
Indeni var der et kaffekrus med brækket hank.
Hun kaldte det et målebæger.
Hun lærte mig at lave ris.
Jeg kan huske den dag.
"Jeg vil lære dig at lave ris, og det er den eneste gang,
jeg vil lære dig det."
"Okay. Hvordan skal jeg gøre?"
"Man skovler noget ris op, Joseph, tager det i gryden,
hælder vand i, skvulper rundt.
Vask risen sådan.
Hvis vandet er grumset, er risen beskidt. Hæld det vand fra.
Hæld mere vand i, skvulp rundt.
Skvulp rundt.
Hvis vandet er grumset, er risen beskidt. Hæld det vand fra.
Fortsæt processen, Joseph, indtil vandet er klart.
Når vandet er klart, tilføj vand. Det er klar til at koge."
"Hvor meget vand skal jeg tilføje?"
"Fyld det op til stregen her, Joseph."
Sådan koger man de perfekte ris.
Det skal verden vide lige nu.
Det er en ældgammel hemmelighed.
Alle asiater kan koge ris, og sådan gør man det.
Man behøver ikke noget målebæger eller en skide riskoger.
Man skal bare have ris, en gryde og den skide streg lige der.
Jeg ved, der er nogle, som tænker: "Hvordan gør man? Det giver ingen mening."
Lad mig forklare.
Tag så meget ris, du vil, i hvilken som helst gryde
og fyld den med vand.
"Hvor meget?"
Rør toppen af risene med den finger her
og fyld vand på, til det når den skide streg lige der.
Perfekte ris.
Børn har det så let nutildags.
De har det så godt.
Men det er også lettere at revse dem.
Det er meget lettere at revse min søn.
Min mor skulle være kreativ.
Med mig er det skidenemt.
Hvis min søn eller enhver teenager gør noget skidt, hvad gør man så?
Tager deres telefon.
Det virker fandeme.
Man skal ikke tale hårdt til dem eller fysisk røre ved dem.
Man skal bare tage deres telefon.
Min søn er fortabt, når jeg tager hans telefon.
Min søn får et fysisk sammenbrud, når jeg tager telefonen fra ham.
Jeg siger: "Giver mig telefonen", og hans siger: "Åh, far.
Hvad skal jeg gøre nu, far?"
Han har aldrig set sin hånd før. "Hvad er det? Hallo?"
Når min mor satte os på plads... For helvede!
Som sagt slog hun mig aldrig, men for pokker.
Engang gemte jeg mig i skabet, hun gik forbi, og jeg forskrækkede hende.
Jeg sprang ud. "Bah!"
Min mor blev så...
"Synes du, det er sjovt?
At springe ud og skræmme mig, hvad?
Ind i skabet med dig igen.
Ind med dig. Sid der.
Sid der, til jeg siger, du må komme ud.
Og så sad jeg i skabet.
Og så glemte hun, at jeg var i det skide skab.
Hun kom med vasketøjet. "Hvad laver du her?"
"Du sagde, jeg skulle.
Jeg har været her hele dagen."
Hun undskyldte ikke engang. "Gå på dit værelse. Det er sent.
Jeg gik grådkvalt på mit værelse. Hun var ligeglad.
Hun ringede til sin søster og pralede med, hvad hun havde gjort.
"Du vil ikke tro, hvad jeg gjorde ved Joseph."
Jeg satte ham i skabet.
Hele dagen!
Hele dagen, ved Gud.
Jeg gik endda rundt og tænkte: "Hvor fanden er Joseph?"
Min søn, for pokker.
Han er 15, og det er jo sådan med drenge på 15,
Han tror, han er smart, og det er han ikke.
Jeg siger det hele tiden.
Sagen er, at hvis man har en dreng,
skal man være ærlig og snakke til dem som fyre.
Jeg kan ikke tale om piger, men teenagedrenge
skal man snakke til som fyre, så får de mere respekt.
Jeg gemmer og forskønner intet.
Jeg siger det til min søn.
Jeg siger: "Joe, jeg ved, hvad du gjorde der."
"Hvad snakker du om, far?" "Jeg siger bare, at jeg har været 15.
Og jeg ved, hvad du gjorde derinde.
Alt det klamme møg, du gør, har jeg også gjort.
Jeg var bare bedre til det."
"Hvad snakker du om, far?" "Joe, kom nu. Jeg ved...
Du var i bruser i en halv time. Jeg ved, hvad du gjorde."
-"Jeg har ikke... Jeg var i bad." -"Du tog ikke brusebad."
"Hvordan ved du, jeg ikke var i bad?" "Du var der i en halv time,
og dit hår er tørt.
Jeg købte en stor flaske Head and Shoulders, og den er tom.
Men du har stadig skæl.
Jeg ikke hvordan...
Men din pik dufter altid af mynte. Det er bare mynte.
Der kommer mynte og zink derfra.
Hår og skuldre, Joe, ikke pik og hånd. Sådan.
Det hedder Head and Shoulders!
Det er ikke pik og hånd, Joe. Hoved og skuldre.
Det er ikke smart. Hold op, mand.
"Fint, far. Fint."
Sådan er min søn nu. Han har det fint med det.
Fint.
Det lover jeg.
"Jeg skal nok... Jeg vil ikke... Jeg gør det, så du ikke bemærker det."
Så gav ham mig fem. "Jeg lover det."
"Jeg vil sgu ikke trykke din hånd."
Jeg vil ikke røre ved mordvåbnet.
Han er en flot knægt.
Han har masser af hår. En stor afro, mand.
Han har mørk hud.
Han er mørkhudet.
Han har været til fodboldkampe,
hvor ungerne fra andre skoler spørger, om han er halvt sort.
Han kom endda og spurgte mig: "Far, mange tror, jeg er halvt sort."
Jeg sagde: "Hvad sagde du?"
Han siger: "Jeg har sagt, jeg var det."
"Hvorfor siger du det?" "De ved det jo ikke."
"Hvad så, når jeg henter dig, og de bemærker, at du ikke er halvt sort?"
Han siger: "Så lad være med at hente mig."
Og han har spurgt, om han må få en dna-prøve,
fordi han så en reklame, og han sagde:
"Far, lad os tage sådan en dna-prøve."
"Hvorfor vil du dna-testes?"
"Lad os se. Måske er der noget sort i familien.
Måske for længe siden...
Måske var der for længe siden en sort person i familien,
og nu indhenter det mig. Lad os se. Det bliver sjovt.
Jeg siger: "Der er ingen sorte i familien."
Det ved du ikke. Lad os se.
"Der er ingen sorte i familien."
Din tante giftede sig med en sort fyr, men det hjælper dig ikke."
"Kom nu, far. Tag den nu.
Tag den. Det er sejt. Tag den bare.
Så jeg tog en prøve.
Og vi skal gøre det.
Og jeg håber... Jeg ved det ikke...
Jeg håber, den viser sort. Jeg ved det ikke.
Hvis resultatet er sort, vil jeg bare tænke: "Øh...
Ud af mit hjem med dig.
Find din rigtige far. Hvem fanden...?"
Hvem fanden er den knægt?
Giv mig det betalingskort igen, dit svin.
Han driller mig hele tiden.
Driller mig altid.
Åh, undskyld. Der er en sort fyr lige her. Undskyld.
-Hvad hedder du? -Malcolm.
Malcolm, for helvede. Mere sort bliver det ikke.
Dumme svin!
For helvede, Malcolm.
Selvfølgelig.
-Er det din dame? -Det er min kone.
-Hvad er din etnicitet? -Filippiner.
Du er filippiner. Se, det er jo, hvad...
Det er, hvordan min søns forældre skulle se ud.
Min søns forældre er her!
Tror I, jeg tager gas? Vent, til I ser ham.
I vil sige: "Det er vores barn, for satan!"
Min søn kom til mig engang...
Det er sandt.
Vi var...
Jeg var...
...på mit værelse, og han kom rendende. Han laver altid sjov.
Men han... For han har så smukt hår.
Det er skide flot, mand.
Og...
Han ligner en af de fem Jackson-søskende.
Men...
Han kommer til mig, Malcolm, og siger:
"Far, når jeg bliver ældre, bliver jeg så skaldet, som du er?
Og det sårede mig dybt.
Han forstår ikke, hvor ondt det gjorde.
Og jeg sagde...
Jeg ville vise ham, jeg var såret, men uden ord, bare med tonefaldet.
Jeg sagde: "Ved du hvad, Joe? Du har dit hår fra din mors side,
og alle i din mors familie har kraftig hårvækst.
Derfor har du så meget hår. Så bekymr dig ikke om at blive skaldet som din far."
Og min søn siger: "Fedt!
Fedt!"
Så gik han på sit værelse, det dumme svin.
Og jeg var knust.
Jeg tænkte: "Den unge kan sgu rende mig."
Så hver gang han spørger om noget, og jeg kan rakke ned på ham,
så gør jeg det, Malcolm. Han kan rende mig.
Han kom til mig to uger efter det.
Han sagde "far", som om han var ked af det.
"Far, må jeg lige tale med dig?
Lov, ikke at gøre grin af det."
"Ja."
Det lover jeg.
"Nej, for alvor, far. Det har gået mig på,
og jeg må tale om det, så ingen vitser."
"Fint, Joe. Spyt ud. Hvad er der?"
Hvorfor græder du? Hvad er der?"
"Okay, øh...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det.
Okay, jeg har haft kønshår i et par år nu..."
"Joe, du må advare mig om emnet.
Du kan ikke bare gå lige til det. Du må advare mig, sige til.
Jeg prøver at spise lige nu.
Nu har jeg kønshår på hjernen."
"Kom nu, far. Du sagde, du ikke ville lave sjov.
Det er alvor. Hør nu efter.
Jeg har haft kønshår i et par år."
"Du er jo teenager. Det er, hvad der sker.
Du skal få kønshår, så hvad går dig på? Hvorfor gør det dig sur?"
"Hør nu efter."
"Jeg lytter. Hvad går dig på?"
"Jeg har altid troet, at når man fik kønshår,
så ville penissen også vokse."
"Ja, hvad så?"
"Min penis vokser ikke, far!
Kun mine kønshår.
Min penis er stadig samme størrelse som for to år siden, men hårene er lange.
De vokser bare videre. Jeg forstår det ikke, far.
Far!
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre, tog min telefon og hvad fanden.
Han sagde: "Hvad laver du, far?"
Og jeg sagde...
"Jeg afbestiller dna-prøven."
"Gud, far. Skal du lave sjov med alting?
Skal alt være en vittighed?"
Jeg sagde: "Du lavede sjov med mit hår.
Nu laver jeg sjov med dit."
"Åh, gud. Far, hold nu op.
Helt ærligt.
Jeg forstår ikke, hvad der sker.
Far, hvad sker der?
Hvad skal der ske?
Jeg har ventet, og der er ikke sket noget.
Far! Far!"
Jeg tog fat i ham og sagde: "Hold op med at græde, for helvede. Stop!"
"Sig, hvad jeg skal gøre. Jeg forstår det ikke."
Hold op med at græde først." "Så sig det. Hvad?"
"Hør på mig.
Se på mig. Hør på mig."
"Åh, gud. Hvad er det, far?"
"Desværre, Joe...
Det kommer også fra din mors side."
Okay, nu...
Nu er der en sindssyg del af historien.
Jeg løj for min søn.
Han har det ikke fra sin mors side.
Det er 100 % min pik. 100 %.
Jeg vidste det, da han beskrev den.
Jeg tænkte: "Det er min. Jeg har det samme...
Det samme sker for mig."
Men det vil jeg ikke fortælle ham, at "Ja, det er min familie-pik,
og jeg giver dig den i arv." Nej, for helvede!
Det er den pik, jeg giver i arv fra generation til generation.
Det vil jeg ikke fortælle ham.
Det er de kort, han blev givet. Nu skal han spille med dem.
Jeg havde en lille pik, og den virkede.
Den virkede sgu for mig, hans kommer også til at virke.
Ikke være ked af det.
Han må forholde sig til det.
Jeg ville blive ked af det, hvis han sagde:
"Far, jeg har ikke nogen pik." Så ville jeg sige: "Det er jeg ked af."
Ups!
Måske er Malcolm ikke din far."
Malcolm, du griner sgu for meget ad det.
Rend mig, mand. Kan du se?
Han griner af vitsen om den store, sorte pik.
Men han blev sur over Malcolm-vitsen, "Fordi jeg er sort,
har jeg et navn som Malcolm."
Stereotyper er kun sjove af den grund.
Det er en god stereotype, Malcolm. Og du ved det.
Du har været velsignet med den stereotype hele dit liv.
Stereotypen om den store pik. Vi ved ikke, om din er stor,
men ingen her vil vædde om det.
Vi antager, at Malcolm har en stor pik, for det er din stereotype.
Og du antager, at jeg er god til matematik.
Rend mig, Malcolm.
Men det er det sindssyge, Malcolm.
Du kan ikke blive sur, når nogen tager dig i en anden stereotype,
for det er sjovt.
Vi morer os bare, så bliv ikke sur.
Hvis du tager én stereotype, skal du tage dem alle.
Man skal tage dem alle. Vær ikke ikke partisk med stereotyper.
Bliv ikke sur, hvis nogen siger: "Kan du lide kylling?"
"Hvorfor? Fordi jeg er sort, dit svin?"
Skal sorte mænd kunne lide kylling hele tiden, din nar?"
"Har du en stor pik?" "Ja."
Desværre... Desværre...
Har jeg ikke en stor pik. Det har min søn heller ikke.
Det bliver så surt for min søn, når det her kommer på Netflix.
For pokker da!
For helvede!
Han vil gå på gangen i skolen, og alle vil sige: "Uh!"
"Det var bare en vits."
Nej, det var ej!
Det er sgu rigtigt.
Hvad så?
Han har en lille pik. Hvad så? Det gør ikke noget.
Lille pik... Pyt.
Den virker. Den virker sgu.
Ved I hvad? Han vil opleve sine teenageår og være usikker på sin lille pik.
Så kommer han i 20'erne, og så får han nok selvtillid.
Så kommer han i 30'erne,
og hvis han ikke er selvsikker om sin lille pik da,
så træder jeg til og snakker med ham.
Jeg vil sige: "Hej, mand.
Hej!
Er du stadig sur over den lille pik?"
"Ja, far. Det er noget lort."
Det er min søns stemme som 30-årig.
"Ja, far. Det er elendigt."
Jeg er 30 og har en 15-årig pik.
Jeg vil sige det til dem på den side: "Jeg er 30 og har en 15-årigs pik, far."
Hvad fanden?
Så vil jeg tage fat i ham.
"Hør her. Hør på mig." "Hvad? Hvad, far?"
Hvad kan du sige til mig?"
Jeg vil sige: "Det gør mig virkelig ondt, Joe,
at du har en lille pik.
Her er, hvad du skal gøre.
Få styr på dine kreditværdighed.
Og det er sandt, Malcolm.
Hvis du vil leve...
Hvis du vil leve et liv med stor pik som Malcolm...
Så få styr på din kreditværdighed.
Hvis du har en lille pik, få styr på pengene.
Det er sandt. Har du en lille pik?
Gode finanser får din pik til at vokse 25 centimeter.
Det er sandt.
Der er mange fyre her med en lille pik, ligesom mig.
I griner ikke så højt.
I prøver at lade det drive over.
I prøver ikke at le, som om den del ikke vedrører jer. I ser sådan her på mig.
Men pigen, I er her med, dør af grin.
"Hvad ler du ad?"
"Få styr på din kreditværdighed."
Det er sandt.
Få styr på pengene.
Det virker sgu.
Det virker for mig. Jeg er selvsikker. Jeg er ligeglad.
Jeg er single og har god kredit. Jeg siger til alle kvinderne her,
at jeg har en lille pik.
Men jeg har god kreditværdighed.
Kan en stor pik købe et hus?
Det kan den lille diller her!
Det er virkeligheden.
Alt, hvad du hører, Malcolm, hører jeg også.
Hører du noget skidt om store pikke? Det gør jeg også.
Kvinder er ikke som mænd, mand.
Kvinder er anderledes. Når de elsker, elsker de.
Man nærer omsorg for en kvinde, forsørger og beskytter hende.
Værdsætter.
Ærer. Elsker.
Alt... Alt det der. Man gør hende til dronning.
Se, hvad hun gør ved dit ego.
Se, hvad en kvinde gør ved dit ego.
For hun ved, hvad der er vigtigt for en mand:
Hans skide ego.
Og mænd elsker det lort.
Hun siger ting, som du udmærket ved, at hun ikke skulle sige til dig.
Hun lyver for dig i sengen, og du hopper på løgnen.
Du elsker den løgn, fordi du får det godt.
Du tvivler aldrig på hendes løgn.
Hvem fanden snakker du med?
Du elsker, når hun siger det. Du beder hende gentage det.
"Ha, ih du... Av!"
"Ja, kælling. Av! Gør det ondt?"
"Ja. Åh, gud!"
Det er ikke størrelsen. Ikke størrelsen... Se den.
Den er lille, men hun er ligeglad. Hun elsker dig.
Den fysiske elskovsakt... Hun elsker at elske.
Hun er ligeglad med størrelsen. "Den er min.
Min.
Den er min.
Min.
Jeg vil sove på den."
Så lad ikke, som om du har en stor pik.
Hvorfor gør vi det?
Lad ikke, som om du har en stor pik.
Prøv ikke på det, der falder Malcolm naturligt for.
Stop!
Vær dig selv!
Vær dig selv! Jeg gør det altid.
Jeg er så langt inde som muligt, men hvad?
Jeg buer ryggen, som om der vil komme mere pik ud.
Hvad fanden laver jeg?
Som om der er ekstra pik i hoften.
Jeg skal bare hægte den af. "Sådan, skat. Kan du mærke det?"
Dine nosser er en naturlig barriere. Nosserne siger: "Så er der ikke mere pik."
Nosserne siger: "Ikke mere pik"
Nosserne siger: "Der er ikke mere pik, kun nosser, Joe. Kun nosser."
Hold op med at lade, som om I har en stor pik.
Træk den ikke ud og ind igen.
Hvad laver du?
Man skal have laserstyring for at få den ind igen.
Stop!
Behold den derinde.
Prop den fisse.
Prop fissen.
Prop den, knep hende. Prop den.
Prop den.
Prop løs.
Prop. Pres på.
Prop den.
"Hvor fanden skal vi hen?"
Knep, prop den.
"Vi er i køkkenet."
Vær du bare glad for, at du er til fest i palæet.
Det er hendes palæ.
Hendes palæ til 40 millioner dollar.
Hun holder fest, og der er kun én gæst, nemlig dig.
Jeg bliver rørstrømsk blot ved tanken.
Fest i et palæ til 40 millioner, og hun har kun én gæst:
Dig.
Det er fandeme utroligt.
Desværre kan du ikke komme hele vejen ind i palæet.
"Det er et stort sted, du har dig her."
Men du kan rose hendes dørkarm.
Gnubbe på knoppen.
Lede efter den ekstra nøgle. Den er indenfor, heroppe og til højre.
Det er, hvor den ekstra nøgle er. Det sværger jeg.
Find den.
Malcolm er ovenpå. "De har et boblebad heroppe."
Rend mig, Malcolm.
Jeg vil bare sige sandheden til min søn.
"Hør, Joe. Det kommer ikke an på størrelsen.
Der blev stille.
Er det størrelsen?
-Ja. -Ja.
Gør størrelsen noget?
Ja!
Nå?
Ja?
Ét nej.
Jeg havde ret.
Jeg spørger igen. Gør størrelsen noget?
Ja!
Ja.
Nej hernede.
Ja deroppe.
Der kan I se, hvad god kreditværdighed er værd.
God kredit får dig ned i kælderen.
Åh, for fanden.
Malcolm sidder på første række. Han har stor pik og god kredit.
Dumme svin!
Er du sikker på, du ikke har en stor fisse?
Hvad? Hvor sindssygt.
Stop. Jeg sagde, jeg havde en lille pik. Stop.
Måske skreg hun ikke. Måske sagde hendes store fisse: "Ja!"
"Klap i, store fisse." "Nej, han lyver."
"Klap i, store fisse." "Nej!"
Hvis...
Hvis det handler om størrelsen, hvorfor er det mest populære sexlegetøj,
som altid er udsolgt, den lillebitte...
Se, se alle kvinderne.
Det er størrelsen på min pik.
Alle kvinder køber den skide tingest.
Ingen kvinde går i sexshoppen og siger: "Jeg tager den der.
Jeg vil kneppe og klø mig i halsen på samme tid."
Alle kvinder...
Når I bruger den...
Jeg elsker jer, Hawaii. Mange tak, mand.