NAJGORA OSOBA NA SVETU
FILM U 12 POGLAVLJA, PROLOG I EPILOG
Prešli ste epidermis, dermis i mišiće.
PROLOG
Julija se razočarala u sebe. Nekada je bilo lako.
Još uvek je bila među najboljim studentima, ali bilo je previše
prekida, ažuriranja, informacija,
nerešivih globalnih problema.
Osećala je duboki nespokoj koji je pokušala da potisne
uronivši u digitalni svet.
To je bilo nepromišljeno. Ona nije takva.
Odabrala je medicinu jer je bilo teško upisati.
Njene visoke ocene su tamo nešto i značile.
Ali onda je doživela otkrovenje.
Njena strast oduvek je bila duša.
Um, ne telo.
Operacija je čista mehanika.
Skoro da si stolar.
Ali sada...
Moja strast je ono što se odvija iznutra, osećanja i misli.
Kao da se prozor otvorio. Ne anatomija.
Ako se pronalaziš u psihologiji, onda samo napred.
Mislim da si veoma hrabra.
Ne mogu više da podnesem. Ne želim.
Ostavila ga je. Iako skrhan,
morao je da poštuje što se uhvatila u koštac sa životom.
Posmatrala je kolege studente.
Budući duhovni savetnici Norveške.
Uglavnom devojke sklone poremećajima u ishrani.
I dalje se osećala zarobljeno u ulozi uzorne studentkinje.
Svo to bubanje! Kada život počinje?
Kako se zovete?
Julija. -Zove se Julija.
Recimo da smo se Julija i ja upoznali na zabavi,
i osetili uzajamnu privlačnost.
Hipotetički.
U stvari, ona je bila vizuelna osoba.
Sada znam.
Želim da budem fotograf. -Fotograf?
Julija je potrošila svoju studentsku pozajmicu na aparate i sočiva.
Ako je to ono što ti duša ište.
Bez ustručavanja. Bez snebivanja. -Treba li vam pomoć?
Privremeno se zaposlila u knjižari.
Upisala je kurs fotografije.
Stekla je nove prijatelje. Bila je na sedmom nebu.
Odjednom se Oslo u potpunosti promenio.
Nova mesta. Nova lica. Zdravo, ja sam Aksel.
Ti si beše strip umetnik?
Čula je da je on tvorac Bobketa.
Izvini, ja sam divlja životinja. Čitala si ga?
Da. -I?
Pretvarala se da je pročitala.
Znala je samo jedan strip koji je smatrala blago sekstističkim.
Znam na šta misliš. Nikad ništa nije dovoljno dobro.
Jedina stvar gora od idiota si ti sama.
Ako nastavimo, zaljubiću se u tebe. Onda će biti prekasno.
Možda bi trebalo da...
prestanemo da se viđamo.
Problem je naša razlika u godinama.
Bojim se da ćemo upasti u začarani krug.
Dosta si mlađa od mene.
Počećeš da preispituješ sebe.
Prevalio sam četrdesetu, ušao sam u novu fazu.
Dok se ti još uvek pronalaziš.
Ne želiš da te čekam. Moraš da budeš potpuno slobodna.
Ne bih da povredimo jedno drugo.
Kasnije je rekla da je to bio trenutak kada se zaljubila u njega.
Da ti prebacim torbu u spavaću sobu? -Može, hvala.
Imam dve iste knjige!
Baciću jednu.
Mogu li da imam dve police?
Koliko ormara ti treba?
Koliko mogu da imam?
Ne ide to tako.
Ovo je antičko staklo. Oseti kako je talasasto.
Ne radi to. Ne tako.
Ne! Ovako ga podigneš.
Bojim se da se ne slomi. Volim da gledam kroz njega.
A, daj. -Ne zezam se.
Dogovor kuću gradi.
Pomalo je hladna prema meni. To je novo.
Šta misliš zašto je takva?
Neprijatno mi je da kažem.
Zajedno smo ludovale. Bile smo samice.
A onda, najednom, uselila sam se kod tebe.
I, jesi li srećna? -Aha.
Ne, ne... -Zabavljala si se sa ovim likom?
Da, kratka avantura.
Prestani!
Tako si predvidiv! -Hajde da se jebemo.
PRVO POGLAVLJE. OSTALI
Drago mi je da te vidim! -I meni isto! -Dobro si?
Zdravo, Martine. -Dobrodošla.
Hvala što ste došli.
Tata ju je dizajnirao.
Trebalo je da renoviramo, ali ne želimo ništa da menjamo.
Predivno je.
Da, ali kuburimo sa vlagom.
Dobili smo ovu sobu jer nemamo dece.
Gornji je moj.
Mislim da me Tone ne voli.
Čini ti se. Samo je stidljiva.
To kažeš za dosadne ljude.
Na mene je red. -Dobro.
Belo vino? -Hvala.
Da li već imaš drugarice sa decom?
Ne. Samo jednu.
Onda si sada na nepoznatom terenu.
Jako su slatki. -Hvala.
Čime se sada baviš, Julija?
Aksel kaže da si počela da pišeš.
Pa sad, ne bih to nazvala pisanjem.
Skromna si?
Jok. -Tako izgleda.
Znaš li kakvu karijeru želiš za sebe? -Udavi je ti pitanjima, Karijan.
To pitanje je bilo neukusno kada smo mi bili studenti. -Srećkovići!
Jesmo, bogami. -Istina, imali smo više slobode.
Biti mlad je danas drugačije. Pritisak je ogroman.
Nema vremena za razmišljanje.
Uvek je nešto na ekranu. Uzmimo Vilijama.
Da mu ne ograničavamo vreme, čitav život bi proveo na telefonu.
Dobar pokušaj.
Nije tvoj red. Martinov je.
Julija je najbliža.
Vreme je za spavanje.
Iscrpljena je.
Jesi! -Nisam! Neću da spavam!
Neću!
Eva, ne pravi scenu. Dolazi ovamo! -E, neću!
Idemo!
Bleso mala! -Neću!
Ali ja to želim! -Neću!
Deca umeju da budu naporna. -To je u redu.
Nikad dosade sa njima.
Možemo li samo da uživamo? -Bez svađe, molim te.
Ovde ima dece, i haos je. Samo pokušaj.
Pokušaj da se igraš sa njima, ili štagod.
Poštedi me te priče o deci, molim te.
Izvini, ali ti si započela.
Sa nekim si ko je mlađi od tebe. Postoji jaz.
Uskoro puniš 30. To su zrele godine za rađanje.
Imam 44 godine. Želim da napravim sledeći korak. Sa tobom.
To nema nikakve veze sa mojim društvom.
Kao da čekaš nešto. Samo ne znam šta.
Alo? -Bože!
Nisam želela da dođe do ovoga. Stvarno nisam.
Sve se podređuje tebi.
Na odmoru smo jer si slobodan. -Složila si se.
Nakon objavljivanja se smoriš, te počneš da pričaš o deci.
Ostali ovde ih imaju, u tome je problem.
Nije istina. -Istina je.
Onda ti u nekom trenutku sine nova ideja,
i nestaneš u toj tvojoj tabli za crtanje.
Ama, šta to pričaš?
Ne započinji. To nije lepo. -Umukni, molim te.
Naravno da bih bio tu kad bismo imali decu.
Znaš to. Znaš da želim decu.
Naravno, i ja ih želim u nekom trenutku.
Ali, ne znam...
Nemam majčinski instinkt, u to si se uverio.
Bila bi sjajna majka, veruj mi. -I ja želim decu.
U nekom trenutku.
Pa šta onda čekamo? Šta mora prvo da se desi?
Ne znam šta tačno.
Želim prvo da uradim više stvari.
Koje, na primer? Šta te koči?
Ne znam! Zašto pitaš?
Pogrešno rezonuješ.
Većina ljudi imaju decu, a da prethodno nisu sredili svoj život.
Reše to u hodu. -Pogrešno?
Tako većina ljudi to radi.
Ne želim da sve bude po tvom, shodno tvojim željama.
U redu. Kapiram. Šta želiš?
Dosta, molim te! Moramo da prestanemo.
Treba mi sna da bih izdržala one ljude.
Znam tipa koji je razvio teoriju o tome.
On tvrdi kako imamo ograničeni broj spermatozoida.
Recimo, tri milijarde za života.
Drkaj previše i potrošićeš ih. Možda je istina.
Samo polako, Portnoje. -Zaista fascinantno.
Lično, mislim da znam sve o muškim problemima.
Erektilna disfunkcija, jutarnja erekcija, strast prema mlađim ženama,
prerana ejakulacija... -Svaka čast, Aksele.
Sve je u knjigama i filmovima.
Gde je menstruacija? Ženski orgazam i želja? Gde su?
Dobro pitanje. Detaljno nam to elaboriraj.
Poenta je da to ne treba da bude tabu tema.
Kad bi muškarci dobijali, samo bi o tome slušali.
Ajde još malo tog ženskog pametovanja.
Kako to misliš?
Imaš muško i žensko pametovanje.
Muško pametovanje je...
Kad 45-godišnji muškarac objašnjava
mlađoj devojci kako stvari stoje. -Divno sročeno!
Bilo mi je zadovoljstvo.
Neko za viski?
Kako je u klubu penzionera?
Hajde.
Vidite ko je došao!
Jesi li dobro? -Ne baš.
Pokaži mi.
Da pogledam.
Kasnije ćemo se smejati tome. To je obična ogrebotina.
Karijan voli da drami. -Ja sam kriva.
Ni govora.
Jesam. Uvek preteram.
Znam da ti nije lako što si ovde.
Ni ja ne volim ova srećna porodična okupljanja.
Drago mi je što se večeras pretvorilo u žurku.
Nadam se da ti je bilo lepo!
Šta ti je, ženska glavo?
Šta fali malo zabave?
Nije mi bilo zabavno! -Izvini zbog onoga.
Nije te briga!
Umukni! Umukni više!
Zabole te za mene!
Da napravimo bebu?
Jebi se.
Dobro jutro. Tu je kafa, i šolje.
DRUGO POGLAVLJE. VARANJE
Izvinite, zaboravio sam. Gde radite?
U knjižari. -Kojoj?
Norli, pored univerziteta.
Izvinite me na trenutak.
Možete li da potpišete? -Naravno. Samo da završim.
Da li je novi Bobket u planu?
Nastavio sam dalje.
Radite li puno vreme, ili samo uskačete vikendima?
Izvinite. -Ćao.
Mislim da ću otići kući.
Dobro si? -Da.
Sigurno? -Dobro sam.
Mogu da ostanem ako želiš. -Nema potrebe.
Moram da ostanem još malo. -Razume se.
Vidimo se kod kuće.
Zdravo. Mogu li dobiti cigaru? -Naravno.
Drugo dete sam dobila deset godina kasnije.
Sada kao moraju da jedu čvrstu hranu sa četiri meseca.
Zbog čega li su se pedijatri predomislili?
Grliš li svoju decu? -Da, često.
Biće narkomani.
Svašta! Postaće narkomani zato što ih grlim?
Da, prema najnovijim istraživanjima.
Najnovija istraživanja pokazuju da ne treba grliti decu?
Normalno da to zvuči neprirodno jednoj majci.
Ali majčinstvo remeti tvoj limbički sistem.
Pa će mi deca ispasti narkomani?
Kakva glupost. Imaš li decu?
Ne, ali ja sam doktor. Imam medicinsko gledište.
Bebe se izražavaju plačem.
Normalno je za majku ili oca da ih uteše.
Zdravo.
Nećeš mi postaviti uobičajena pitanja?
Koja to? -Ko sam, čime se bavim...
Ko si ti? Čime se baviš?
Mrzim takva pitanja.
Naročito su loša kad si doktor.
Doktor si? -Ne, ti si.
Šta bi trebalo da te pitam?
Pitaj me koga poznajem ovde.
Koga poznaješ ovde? -Nikog.
Upala sam na proslavu. -Tek tako si ušetala?
Dobro.
Ništa se neće desiti. -Naravno da neće.
Sa nekim sam koga volim. -Isto i ja.
A i mrzim varanje. Prošao sam kroz to. Nikad više.
Znam, varanje je... -Pogrešno.
Ali gde se povlači crta?
Osetiš to. -Ako uradim ovo...
Je li to varanje? -Nije.
A ovo?
To je u granicama normale. -Je li?
A povrediti nekog ko ti nije partner?
Povređuješ partnera? -Je li to varanje?
Da li je bolelo?
Da li je?
Bolje ti je? -Jeste, vala.
Daj da ti pomirišem znoj. -Ne. -Da.
Ozbiljno? -Da, dozvoljeno je.
Bazdi! -Aha.
Miris koji se nikad ne zaboravlja.
Na mene je red da te pomirišem.
Ne, sad se kajem. -Pusti me da te pomirišem.
Sviđa mi se kako mirišeš.
Ne znam da li je...
ovo dozvoljeno.
Pucaj.
Ti počni, pa ću ja.
Mislim da je seks najbolji kada kurac nije previše tvrd.
Zato što...
priuštim sebi taj gušt da ga ukrutim.
Moja tajna je glupa naspram tvoje.
Nismo se dobro razumeli.
Hteo sam da kažem da mi se sviđa Projekat Barkod.
Lepo izgleda sa mosta kad idem na posao.
Ja ovde otkrivam najmračnije tajne, a ti...
Rekla si "tajne", a ne "najmračnije".
Zašto je to tajna?
Jer svi misle da je ruglo.
Izvinite, mi smo...
Mogu li da ti šapnem? -Hajde.
Šta je?
Izvinite, izgleda da sedim na svemu.
Nema ničeg jebazovnog u tome. -Nimalo.
Mada voliš mekane kite. -Volim.
Tvoj red.
Ne mogu da piškim. -Samo se opusti.
Ja ću ovuda.
Dobro.
Kako se zoveš?
Julija. -Ja sam Ejnvid... -Ne govori.
Što? -Naći ću te na Fejsu i...
Mudro zboriš.
Ćao. -Ćao.
Nismo varali. -Jok. -Nimalo.
TREĆE POGLAVLJE. ORALNI SEKS U DOBA "I JA" POKRETA
Aksele, moram nešto da ti kažem.
"Drugarica mi je pričala da je imala seks sa muškarcem
koji joj je nabio kurac u usta i držao je za glavu.
Zgranula se jer joj se svidelo.
Stvarno ju je napalilo.
Da li je moguće biti feministkinja i uživati dok te jebu u usta?
Većina žena koje poznajem ima oprečan stav po pitanju orala.
Moraju da ispune patetična očekivanja
da ih to uzbuđuje.
Volim mlitav kurac, i da ga sama ukrutim,
a ne da mi se takav poturi."
Dobro je. -Stvarno? -Iskarikirano je.
Ne slažem se sa svime, ali je veoma dobro napisano.
Originalno je. Sveže.
Šta ćeš da radiš sa time? -Pojma nemam.
Stvarno ti se sviđa? -Apsolutno.
Sigurno? -Ne ložim te.
Ne?
Da li si siguran? -Ne bih se usudio da te lažem.
Prilično je misaono.
Ali me i pali.
Na neki način. Jesi li zato to napisala?
Intelektualna vijagra. Pa, upalilo je.
Njen članak "Oralni seks u doba "I Ja" pokreta
objavljen je na jednom internet portalu.
Naširoko se delio na Fejsbuku i rasplamsao je diskusiju.
Zbog jakih lekova za bolove koje uzimam, ne mogu da vozim.
ČETVRTO POGLAVLJE NAŠA VLASTITA PORODICA
Nadao sam se da ću doći, ali...
Ne mogu da se vozim autobusom sa ovakvim leđima.
Bez brige.
Da li bi mogla da dođeš u Henefos sledećeg vikenda?
Mogli bi zajedno da proslavimo.
Natali ti čestita rođendan. -Pozdravi je.
Milo mi je što te vidim. -Dugo se nismo videli. -Predugo.
U svakom slučaju, srećan ti rođendan.
Dobro. -Da li sam previše mršav?
Previše radiš. -Živa istina. -Čujemo se kasnije.
Srećan rođendan!
Zašto je uvek moram da idem kod njega? -Ne dolazi?
Bole ga leđa.
Stalno nešto izvoljeva.
Dakle, ne dolazi.
To nije lepo. -Hteo je, ali ga bole leđa.
Da li zna kako se osećaš zbog toga?
Bole ga leđa, mama.
Izvini. Poslužite se.
Hvala. Izgleda preukusno. -Nadam se da će vam se svideti.
Ura i srećan ti rođendan danas!
Vreme je da proslavimo
Sa trideset godina, Julijina mama, Eva,
bila je razvedena dve godine. Samohrana majka,
i računovođa u izdavačkoj kući.
Hajde da plešemo, skačemo, vrtimo se.
Želimo ti sve najbolje. Sada je vreme za slavlje!
Čestitamo!
Hvala.
Pročitali ste Julijin članak? -Još kako.
I? -Izvrstan je.
Jesi li ga ti pročitala, mama? -Šta? Nisam.
Julijin članak. Odličan je.
Sa trideset godina, Julijina baka je imala troje dece.
Igrala je Rebeku Vest u "Rosmersholmu" u Narodnom pozorištu.
Sa trideset, Julijina prababa, Astrid,
bila je udovica, sama sa četvoro dece.
Julijina čukunbaba imala je sedmoro dece.
Dvoje je umrlo od tuberkoloze.
Julijina navrbaba, Herta, bila je žena trgovca
sa šestoro dece u braku bez ljubavi.
Julijina kurđela nije ni dočekala tridesetu.
U ono vreme životni vek žena je bio 35 godina.
Ne bih te da opterećujem time, ali...
Sve teže i teže mokrim.
Bojao sam se da je rak prostate, ali nije.
To je dobra vest.
Ipak...
Često idem u toalet i...
postoji curenje.
Hvala ti na lepoj jakni. K'o da si znao.
Želim da krenem na planinarenje.
Izvinite što kasnimo.
Nisi im spremio kafu? -Ne mora.
Spremiću nešto.
Kako je bilo? -Sjajno! -Koliko odbrana? -Mnogo.
Sretan rođendan sa zakašnjenjem.
Trideseti je velika stvar.
Krivo mi je što smo ga propustili. Turnir se odužio ceo dan.
Tako da smo bili sprečeni da dođemo.
Ma, nema problema. Dešava se.
Ona je golman. Da je samo vidiš kako brani.
Bolje ne.
Neverovatna je. Javiću vam sledeći put.
Obavezno.
Jesi li pročitao članak što sam ti poslala?
Da, htedoh baš da te pitam. Nisam mogao da otvorim link.
Računar mi radi i sve.
Razumeš li se u računare?
Mogu da pogledam.
Zar nije bolje da vam opet pošalje mejl?
Nije li... Poslala ga je u mejlu?
Prilog u mejlu.
Pritisnuo sam samo dugme na mišu.
Zatim sam strelicu stavio na kvadratić.
Pokušao sam dvaput, ali onda je samo nestalo.
Možda sam ja kriva.
Možda sam poslala pogrešnu verziju.
Sredićemo to. Morate da pročitate taj članak.
Stvarno je kvalitetan.
Izuzetno napisan i...
Pametnica.
Kada ćete nam doći u posetu?
Voleli bismo to. Dođite da vidite gde vam ćerka živi.
Da, svakako.
Premda je teško naći parking u centru Osla.
Tamo imaju te...
stanarske parkinge.
Mnogo je lakše sada pronaći mesto.
Samo treba da se plati.
Pa da preparkiravam kola na svakih pola sata.
To je razlog zašto nam ne dolazite u posetu?
Zato što je teško voziti po gradu? -Nije to.
Nego šta je?
Znate...
Ne smem da vozim zbog lekova protiv bolova.
Ima i toga.
Bar ništa ne prikriva.
Bolovi. Problem sa prostatom.
Moraš da osnuješ svoju porodicu.
PETO POGLAVLJE. POGREŠAN TRENUTAK
Oprostite? -Zdravo.
Imate li "Zelena joga"?
Proveriću.
Koja ono beše knjiga? -"Zelena joga".
Izdata je prošle godine.
Jedino da je poručim. Nemamo je na stanju.
Koliko će vremena trebati? -Dve nedelje.
Dobro. Ništa onda.
Ni oni je nemaju.
Možemo da probamo u Arku.
Hvala vam.
Rekao sam joj da sam zaboravio naočare. Znam šta smo rekli,
ali često razmišljam o tebi.
Ne bih da te napinjem ako si srećna.
Jesi li?
Ne znam šta bih ti rekla. -Nemoj ništa.
Voleo bih da te vidim ponovo. Samo da popričamo.
Mislim, neću da...
Ali bih voleo da te vidim ponovo. Samo...
Ja sam u pekari Apent u Barkodu skoro svaki dan.
Radim tamo, mislim. Ako želiš.
Ejvinde? -Da? -Tvoje naočare.
A, da. Jebote.
Jezik otvara vrata podsvesti.
Frojd je bio straobalan pisac.
Umeo je da bude samokritičan.
Nije se libio da preispita svoje teze.
On je svakog pacijenta video kao predmet istraživanja.
Frojd nije pravio razliku između terapije i istraživanja.
Meni je to fascinantno.
Pogotovo sada,
kada se naučna metodologija primenjuje u humanističke nauke.
Pustimo Frojda. Kako ide film?
Je li završen?
Da, video sam ga, ali... -Jesi?
To uopšte više nije moj film. -Da li je loš kao što si se pribojavao?
Najgore je kako su prikazali Bobketa.
Previše je sterilan i bezbedan.
Pokazaću vam nešto.
Maketu postera za film.
Moram da priznam da me je sramota što mi je ime na njemu.
Ne! Ozbiljno?
Sigurno se šališ. -Da bar. Ovo je poster.
Izgleda kao Čip i Dejl.
Au, sunce ti. -Smejati se ili plakati?
Sve je iskasapljeno. Priča. Detalji.
Uklonili su morsku zvezdu. -Izvini, nisam u toku.
Koja morska zvezda? -To je...
čmar. Anus. U filmu mu je dupe glatko.
Ovoga više nema.
To je veliki minus po meni.
U andergraund stripovima sereš, povraćaš, jebeš i svašta nešto.
Bobket je divlja mačka u svetu domaćih mačaka.
Bori se protiv sistema. Čuveni je seronja.
Kafa? -Može.
Ne znam šta da radim.
Moram da idem.
Aksele, moramo da razgovaramo.
Da, naravno.
Šta je bilo?
Julija je rekla da je dosta razmišljala.
Nije njegova krivica. Ništa tu nije mogao da promeni.
To nije zbog tvojih postupaka.
Nisi ti kriv. Ali mislim...
Radilo se o njihovim starim argumentima.
Stvari koje su oboje znali. Bio je pogrešan trenutak.
Sreli su se u različitim fazama života.
Želeli su različite stvari.
Želimo različite stvari.
Ostavljaš me? -Da.
Želim da se okonča.
Jesi li sigurna da si trenutno pri sebi?
Na šta misliš? -Shvataš li...
Shvataš li šta radiš?
Šta to uništavaš? -Naravno.
Zato je tako teško.
Gde ćeš da živiš?
Ne znam. -Ne znaš?
Ne. Sa mamom.
Uselićeš se kod mame?
Da, dok ne nađem nešto.
Dobro.
Ma, daj...
Gotovo je.
Dosta mi je. Šta više da kažem?
Da se ne iskaljuješ na mene zbog nečeg što te muči?
Ne. Dugo sam razmišljala o ovome.
Da li si upoznala nekog? -Nisam.
Pun mi je kurac više svega.
Ali, dobro.
Ako je to ono što želiš, idi.
Prošetaću dok se pakuješ.
Julija je rekla da zaslužuje uravnoteženiju ženu.
Spremnu za decu. Stabilnu, a ne vetropiru.
Ali ja te volim takvu.
Aksel je rekao da voli njenu vetropirost, da mu je neko takav bio potreban.
Ko će ga odvojiti od table za crtanje.
A što se tiče dece...
Rekao je da bi radije bio bez dece sa njom,
nego imao decu sa nekim drugim.
To nije jedini problem. -Pa, u čemu je onda?
U više stvari, ne samo jednoj.
Vidim da prolaziš kroz neku krizu. Razumem to.
Ali ako me voliš,
sve ćemo da rešimo. -Volim te.
I ne volim te.
Način na koji je izgovorila ovu rečenicu, sa akcentom na pojedine reči,
ilustrovao je uzaludnost svega.
Osećam se kao posmatrač u svom životu.
Kao da igram sporednu ulogu u svom životu.
Znam da se osećaš zaglavljeno. Treba ti promena.
Ali, da li je ovo rešenje?
Upravo o tome pričam.
Pokušavam da ti stavim do znanja kako se osećam,
a ti analiziraš moja osećanja.
Vidim šta radiš.
Šta radim? Reci mi šta radim?
Zaveži, i reći ću ti.
Insceniraš sukob koji nikad nisi smela da imaš sa ocem.
Istresaš se na mene. -Tako, a?
Šta ti znaš o tome?
Ovo je slika i prilika našeg odnosa.
Moramo da osećanja izrazimo rečima.
Ponekad samo želim da osetim stvari.
Ti si zapeo pa zapeo da budeš jak sve vreme.
Za tebe, snaga se ogleda u formulisanju stvari.
Ako analiziraš stvari na svakom psihološkom nivou,
ti misliš da si jak.
Misliš da sam slabija jer manje analiziram.
Rekla je da se užasava da bude sama i da živi bez njega.
Da će, ako ode, biti kao Bambi na ledu.
I upravo je zbog toga morala to da uradi.
Aksel je promrljao reči utehe koje nije čula.
Pomislila je, kako je moguće,
da sa svojih trideset godina, poredi sebe sa Bambijem.
Patetičan sam. -Nisi.
Aksele...
Nisam mislio ono što sam rekao. -Nema frke.
I ja sam svašta nešto rekla.
Ostani još malo.
Zažalićeš.
Znam da hoću.
Najtužnije je, što ćeš jednog dana, poželeti decu.
U svakom slučaju, imaćeš druge veze.
Shvatićeš da ono je što smo imali bilo jedinstveno.
Znam. -Ne znaš. Ali ja znam. Imao sam mnogo veza.
Znam koliko je teško.
Niko nema hemiju kao između nas dvoje.
Ko zna? Možda jednog dana ponovo budemo zajedno.
Tada je to i mislila.
Zaista to mislim.
ŠESTO POGLAVLJE. FINMARK VISIJE
Zima ti je? -Da.
Delovalo je lakše na Jutujubu. -Trebalo je da vežbamo.
Čekaj... Prvo ovo.
Jesi li siguran? -Da, ovo ide na vrh.
Dobro, ali da li je prvo?
Zar nije ono drugo? -Ne, ovo ide na vrh.
Ejvind je to pretvorio u smešnu priču koju je svima pričao.
Ali je to nju duboko ganulo.
Probudilo je nešto u njoj. Izguglala je svoje prezime.
Njen deda potiče sa dalekog severa.
To je potvrdio DNK uzorak koji je poslala u Ameriku.
Ejvind nije video sponu između njenog novog identiteta kao 3.1% Sami,
i psihoaktivnih supstanci i nepovezanih egzotičnih rituala,
ali je nastojao da je podrži.
Kako je postajala sve posvećenija,
videla je kako klimatske promene škode urođenicima.
Inuiti gladuju bez foka.
Otopljeni led uništava stanište jelena.
Aboridžini umiru od raka kože zbog ozonske rupe.
Ejvind je mogao da zaboravi na put u Nju Jork.
Dišite. Duboko.
Postarala se da žive održivije.
Uvek može bolje. Pažljivije čitati sastojke.
Razmatrati uticaj svega kupljenog na životnu sredinu.
Plastika ubija okeane.
Norveški bakalar se transportuje do Kine i nazad.
Iskopavanje kobalta satire Kongo.
Baterije su imale krv na rukama.
Totem zapadnjačke krivice sedeo je pored njega na dvosedu.
Spavao je sa njim noću.
Sve je išlo na uštrb višeg cilja.
Osećao se kao da izdaje Sanivu, i čitav Sami narod.
Osećao se kao najgora osoba na svetu, ali nije mogao da odoli.
Zaboravio sam naočare unutra.
Odmah se vraćam.
SEDMO POGLAVLJE. NOVO POGLAVLJE
Ni Ejvind nije želeo decu.
Klimatolozi predviđaju teška vremena za buduće naraštaje.
Prenaseljenost je razlog što se sve ruši.
Juliji se svidelo što ga je taj pesimizam
činio još veselijim.
Ali znala je da za to postoje i drugi razlozi.
Ejvindov otac, kao i Julija,
ima naviku da zaboravlja rođendane. Ejvind je često govorio:
"Po očevom kalendaru, imam 12 godina."
Svi su tvrdi. Nema zrelih. -Ljudi u Čileu skapavaju od žeđi,
jer avokadu treba dosta vode.
Još pratiš Sanivu na Instagramu?
Da, kači zanimljive stvari o okolini.
Ne dopisujemo se i slično.
Ima preko 30.000 pratilaca.
Zato što pokazuje dupe?
Ne pokazuje dupe, radi jogu.
To je joga.
Dobro, pokazuje ga malo.
Ne smeta mi što je pratiš.
Nije to problem, ali...
Ne želim da budem razuman izbor, dok je ona ta seksi.
Nema ničeg razumnog u vezi sa tobom.
Mislim...
Ugao njene karlice. -To je joga.
To nije joga. -Jeste.
Lajkovao si! -O, Bože!
Pravi si džiber! -Morao sam.
Tako se to radi.
OSMO POGLAVLJE. JULIJIN NARCISTIČKI CIRKUS
Želim da me ljudi gledaju dok igram. -Iritantno je.
I da napraviš budalu od sebe na podijumu, moraš da ostaneš sabrana.
Živa istina! Primetio sam. Kada igramo, ti zauzimaš sav prostor.
Da, ali je takođe kao: "Svi gledajte mene!"
To je moja poenta. Uvek je prisutna misterioznost.
Još uvek čuvaš štek?
Šta je to?
Gde si to našao?
Šta je to? -Magične pečurke.
Probao si ih?
Da.
Zašto si to uradila?
Fuj. Ima ukus zemlje.
Neko?
Ništa ne osećam. Verovatno su izvetrile.
Moram da palim. -Sigurno? Možda je opasno.
Ne zezaj, tebra. Iskusni smo u ovome.
Čujemo se sutra. -Zovi me.
Adile?
Možeš da pričaš?
Počelo je da ga vozi.
Julija? Počinje da te vozi?
Treba ti voda. Važno je.
Moraš da piješ dosta vode.
Sve popij.
Bićeš dobro. Tu sam za tebe.
Julija? Pij vodu.
Ne brini! Tu sam!
Julija, jesi li dobro?
Mislio sam da ću uspeti.
Dobro si?
Dobro bi nam došlo malo kafe.
Nećemo to više da radimo.
Trebalo bi da se istuširaš. -Osećam se?
Je li to... -O, Bože!
Odoh pod tuš.
Ne brini, nije hitno.
Da spremim doručak?
Sa tobom mogu da budem svoja.
Načisto.
Ranije nisi bila svoja?
Jesam, ali osećala sam... Morala sam da budem...
malo...
kakva sam bila kad smo se upoznali.
Hvala ti što me trpiš. -Volim te.
DEVETO POGLAVLJE. BOBKET RASTURA BOŽIĆ
Da li ste čitali svoje stare stripove o Bobketu?
Za današnje prilike su toliko neprikladni i vulgarni
da nam gotovo pozli dok ih čitamo.
Poražavajuće je da ste stvorili lik
koji je popularnost stekao na račun seksizma.
Okej, razumem. Govorite da umetnost mora da bude čedna?
Vama je ovo umetnost?
Ponela sam neka vaša ranija izdanja.
Bobket je jedno, ali tu su i Vuk Kuronja,
Pedo Papiga...
Mislim da ovo nije pravi medijum za objašnjavanje strip humora.
Da li ste ikad pomislili da je neko od vaših čitalaca
možda bio žrtva incesta ili silovanja?
Hajde da se ostavimo stvaranja jer će uvrediti neke ljude.
Umetnike ubijaju zbog crtanja stvari koji drugi smatraju uvredljivim.
Poredite karikature Muhameda sa crtežima žena velikih grudi?
Ili sa incestom? Na šta aludirate?
Pa, i da i ne. -Pomalo je licemerno
pozivati se na slobodu govora kada ste na udaru kritika.
Evo nas, razgovaramo o vašem radu, tako da vas niko ne cenzuriše.
Kao žena, uzrujana sam.
Uvređena sam, mada ne bi trebalo to da kažemo.
Imate izbor. Ne morate da se osećate uvređeno.
To nije stvar izbora.
To je generacijski.
Jedan autor ne može da bude isključivo odgovoran.
Umetnost treba da bude haotična i slobodna.
Mora da bude opasna kako bi bila zabavna.
Želim da umetnost bude oblik terapije
gde mogu da se izrazim i radim sa svim
svojim nedozvoljenim mislima i najcrnjim porivima.
Koristite svoju mušku privilegiju
ne bi li ismevali slabije od vas.
Teško da je to umetnost, ili čak humor.
Izvinite, ali to je nedovoljno smešno za satiru. -Ali ne radi se o meni.
Kao kad nešto stvaram,
to ne izviru samo moja mišljenja. -Znam to dobro. -Stvarno?
Recimo da ovaj intervju prelijem na papir.
Strip verzija mene vas možda nazove kurvom.
To ne znači da ja tako mislim.
Možda bi to bila parodija na određen tip nesigurnog muškarca.
Upotrebili ste reč "kurva"?
Da, rekao sam "kurva".
Vas ne zanima materija. -Ne vidite li da je to seksualizacija?
Na klizavom smo terenu.
Sve ste vi postfeministkinje tako licemerne!
Hvala vam, Marte Refstad, i Aksel Vilman.
Uzgred, termin je sada "seksualni radnik".
DESETO POGLAVLJE. PRVO LICE JEDNINE
"Rado ću vam pomoći."
Dugo se nismo videli! -Da, kako si?
Dobro. Ti? -Ne žalim se.
Čuješ li se sa Akselom?
Je l' dobro? -Pa...
Slušala sam intervju na radiju.
Malo je preterao.
Nije baš najbolje.
Da li si znala da je bolestan?
Zar nisi čula? Ima rak.
Izvini, mislio sam da znaš.
Brzo se raširio.
Prekasno su ga otkrili. -Rak?
Pankreasa.
Ali...
Kako se drži?
Prilično dobro, s obzirom na okolnosti.
Ali je teško. Prognoze... nisu dobre. Neizlečivo je.
Hvala ti što si mi rekao.
Mislio sam da znaš.
Ne, ništa nisam čula.
Jednostavno...
Nisam znala.
Kada si ovo napisala?
Jesi li pročitao?
Hteo sam da ga bacim u kantu.
Odlično je.
Misliš? -Da. Raspametilo me je.
Skroz me je uvuklo.
Mislim...
Kao da...
Šta? -Pa...
Istinu za volju, bilo je lepo čitati o tebi.
Samo što nije o meni.
Ali ona Božićna scena, to je tvoja porodica, zar ne?
Jeste, ali to je fikcija. Nisi to provalio?
To sam izmislila. -Dobro, fikcija. Kako god...
Dobro je. -Zato što sam ja?
Ne, zato što je vrh.
"Vrh"?
Da, vrh. Dobro napisano.
Tvoj stil pisanja je stvarno dobar.
Recimo ovde:
"Previše je sećanja koja se preklapaju, postajući sve bleđa."
To me je oborilo sa nogu. Dobro je napisano.
Nije dobro napisano.
Šta nije u redu? -Odjednom si književnik?
Šta si poslednje pročitao?
Šta te je spopalo? -Zašto pitaš?
Kritikuješ sve što radim u poslednje vreme.
Izvini, ali preturanje po mom đubretu je malo bolesno.
Zar ne vidiš to? -Smiri se. - "Smiri se"? -Daj, bre, o'ladi.
Smirivanje je tvoja specijalnost!
Jebe ti se što ćeš služiti kafe do svoje pedesete.
Ja želim više!
To boli. Nemam komentar.
JEDANAESTO POGLAVLJE. POZITIVNO
Jesi li jeo? -Jesam, ali mogu da ti skuvam pastu ako hoćeš.
Neću, ako si već jeo.
Izvini.
Počelo je bolovima u leđima.
Imao sam ih i pre. Nisam se obazirao.
Onda mi je koža požutela.
Svideo mi se novi izgled. Ispostavilo se da je žutica.
Mama je rekla da sam rođen sa njom. Stavili su me u svetlosnu komoru.
Da li je bolelo?
Pa i nije. Ništa strašno.
Blokirali su određene neurološke puteve sa botoksom.
To je dobro. -Da, tako ne moram da se kljukam analgeticima.
Kako su tvoji? -Dobro, valjda.
Mama te i dalje pomno prati.
A ćale?
Digla sam ruke od njega. -Neka si.
Neka me potraži ako hoće. -Hoće li? -Teško.
Dve kafe.
Bilo im je urnebesno.
U određenim okolnostima,
crni humor može da bude smešan.
Čak i analni seks na Bar micvi?
To ja nalazim smešnim, ali sada sam omatoreo.
Znaš...
Nekako sam ovo očekivao.
Predao sam se pre nego što sam se razboleo.
Ozbiljno. Samo vrtim jedne te iste omiljene stare filmove.
Linčov opus, "Kum 2"...
Koliko puta si gledala "Pasje popodne"?
Hiljadu puta!
I trebaš. -Slažem se.
Nekad slušam muziku...
koju ranije nisam.
Ali i ona je stara.
Muzika iz vremena mog odrastanja, za koju nisam čuo.
Činilo se kao da sam već odustao.
Odrastao sam u vremenu bez interneta i mobilnih telefona.
Ne, ali stvarno...
Zvučim kao neki deda. Ali često razmišljam o tome.
Svet koji sam znao...
iščezao je.
Život mi se svodio na odlazak u prodavnice.
Prodavnice ploča.
Uhvatio bih tramvaj i otišao. Prelistavao korišćene stripove.
Mogu da zatvorim oči i vidim police Video Nove u Majorstuenu.
Odrastao sam u vreme kada se kultura prenosila predmetima.
Bilo je zanimljivo jer smo mogli da živimo među njima.
Mogli smo da ih podignemo. Držimo u ruci.
Da ih poredimo. -Pomalo kao knjige?
Da, pomalo kao knjige.
To je sve što imam. Prođe mi život u tome.
Sakupljajući sve to, stripove, knjige...
I...
Samo sam nastavio, čak i kad je prestalo da mi pruža
zadovoljstvo koje sam osećao pre 20 godina.
Svejedno sam nastavio.
Sada je to sve što imam.
Znanje i sećanja na glupe i beznačajne stvari
za koje niko ne mari.
Ne govori to. Imaš stripove koje si stvorio.
E, da ja imam ono što ti imaš.
Slobodu da bez ikakve sumnje crtam šta god mi padne na pamet.
Stvarno bih volela to da imam.
Sad i ti... Imam rak. Umirem.
Naravno da gledam unazad.
Rekao si da radiš to godinama.
Ne tako dugo.
Nedavno. Došao sam do tačke u životu kada se to naglo desilo.
Onda...
Kada sam počeo da živim u prošlosti.
A sada nemam ništa. Nemam budućnost.
Mogu samo da se osvrćem unazad.
To nije ni nostalgija.
To je strah od smrti. Uplašen sam.
To nema veze sa umetnošću.
Pokušavam da obradim...
Imam sutra operaciju u devet.
Osećala sam da mogu sve da ti kažem.
Ne bi me osudio.
Ne poznajem osobu širih shvatanja od tebe.
Ne mogu ni sa kim da pričam...
kao što sam sa tobom.
Hoćeš li mi reći ono što si mi uvek govorio?
Tada to nisam mogla da smislim, ali...
Hoću li biti dobra majka?
Trudna si?
Čestitam?
Kako se osećaš? Dobro ili loše? -Ne znam.
Nisam sigurna.
Desilo se slučajno.
Mora da sam bila neoprezna. Očigledno da jesam.
Da li si stvarno bio siguran da želiš decu?
I ja sam bio uplašen. Morile su me sumnje.
Ali nisam hteo to da pokažem, da te odvratim od...
Niti jedne sekunde nisam sumnjao da ćeš biti dobra majka.
Video sam da ti sumnjaš.
Ako zbog nečega žalim, to je što nisam uspeo da ti
pokažem koliko si divna.
O čemu razmišljaš?
To je teško čuti.
Hoćeš li ga zadržati?
Ne znam.
Koliko sam samo vremena protraćio brinući šta bi moglo da se izjalovi.
Ali ono što se izjalovilo, nisu bile stvari zbog kojih sam brinuo.
Ako je dobar čovek, onda ne oklevaj.
Sa dobrim ocem, i s tobom kao majkom,
sve će biti kako treba.
Tvoj glas mi se urezao u glavi.
I dalje vodimo duboke konverzacije, da znaš. -Je l'?
O čemu?
Uglavnom o stripovima.
Raznovrsnim ukusima.
Isto i ja.
Vodim imaginarne konverzacije sa tobom.
Siguran sam da se sećam stvari o tebi koje si ti zaboravila.
I obrnuto.
Da, možda.
Kada odem,
sve te stvari će otići sa mnom.
Mogu nešto da te pitam?
Jesi li ga upoznala pre nego što smo raskinuli?
Da.
Zašto mi nisi rekla?
Ne znam.
Nisam se usudila.
I sada raskidaš sa njim?
Ne, otkud ti to?
Možda zato što ne deluješ preterano srećno zbog bebe.
A i to je ono što radiš kad zagusti.
Drago mi je što sam trudna.
Izvini.
Ništa.
Veza sa tobom mi je bila najvažnija u životu.
Ne moraš ništa da kažeš.
Znam da za tebe nije.
To je normalno. Pred tobom je mnogo godina.
Ali ja znam, osećam to.
I hoću da to znaš.
Bila si ljubav mog života.
Ti si izvandredna osoba.
Trebalo je ovo ranije da ti kažem, ali nisam mogla.
Trudna sam.
Koliko dugo znaš?
Znam da ne želimo decu. -Ne...
Ne znam da li ja to želim.
Osećam kao da nikad ne uspem da istrajem u nečemu.
Idem od jedne stvari do druge.
Treba mi vremena da razmislim o svemu ovome. O nama.
U redu je.
DVANAESTO POGLAVLJE. SVEMU DOĐE KRAJ
Tamo sam živeo.
Preselili smo se tu kada sam imao 8 godina.
Da pokucamo? -Ma, jok.
Čega se sećaš odavde?
Sećam se ovih boja.
Uvek sam se njima ravnao
kada bih crtao. Ove boje.
I sećam se lokalnog pijanca, koji je bio jako fin.
Tako sam umoran od foliranja da je sve u redu.
Pakleno je trpeti tolike bolove.
Sve je sranje.
I...
Ne želim da budem uspomena za tebe.
Ne želim da budem glas u tvojoj glavi.
Ne želim da živim kroz moju umetnost.
Hoću da živim u svom stanu.
Hoću da živim...
Hoću da živim u svom stanu sa sobom.
Hoću da budemo srećni zajedno.
Zdravo, Julija.
Akselovo stanje se iznenada pogoršalo.
Suviše je bolestan za planirani tretman.
Teško da će preživeti noć.
Njegovi su uz njega, ali mislio sam da trebaš da znaš.
EPILOG
Nema šta tu više da se kaže.
Rez! Još jednom.
Još jednom na brzaka. Mala izmena.
Budi tužnija. -Prebrzo je ustao.
Kamera je spremna.
Nema šta tu više da se kaže.
Rez! Sjajno. Idemo dalje.
U redu, fotografije.
Izvinite, trebaju mi neke vaše slike.
Važi. Ovde?
Dobro ste? -Aha.
Mada mislim da sam bila grozna.
Iskoristite onda to. Zadržite taj osećaj.
Ponašajte se kao da gledate u njega.
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)