Hun kan ikke begynne arbeidet så tidlig igjen.
Morgenstund har gull i munn.
Ikke vær dum. Hun er en arbeidsmaur. Hun har ingen mann.
En sånn mann som du viste deg å være.
Det er urettferdig. Ryggen min er problemet.
Nemlig. Tenk på ryggen din isteden, -
-og la henne tenke på hva som gjør henne mest lykkelig.
Han er ikke den vi venter på.
Han hadde bare uflaks.
Det er alltid best å skyte dem i ryggen.
Han må ha fulgt geitetråkket.
Jeg hadde rett. Vi burde ha bevoktet det også.
Ta bare med deg to mann.
Han har gjort det igjen!
Han har gjort det igjen.
- Stallen? - Jeg sjekket stallen.
- Aviariet også. - Fant du dem i aviariet?
Jeg forsto ikke hvorfor fuglene bråket sånn. Det er bra jeg sjekket.
Vet du, hvis jeg skal gjette...
- Kingswood? - Snakket han om skogen med deg?
- Jeg sender ut en patrulje. - Når du finner dem, kommer det ut.
- Jeg stoler på mine menn. - Jeg også.
Men ikke på konene deres eller skravleren Fray.
Skravleren Fray stoppet 16 slåsskamper i går kveld. 16!
Hele landet balanserer på en knivsegg.
Men du har faktisk rett. Det har du iblant.
Vi har ikke råd til en skandale.
- Hva foreslår kirken? - Jeg følger etter ham.
Møt meg på gårdsplassen, og ta med deg Fray.
Vi skal la dra nytte av hans skvalder.
Interessant tanke.
- Du er sen. - Jeg har sett på deg fra skogen.
- Får jeg ikke gjøre det? - Det er udannet.
Som å møte deg her, nå, alene.
Eller vil du kalle det selvtillit?
For mye selvtillit gjør en arrogant.
- Jeg trodde ikke dette ville skje. - Jeg er blitt rådet mot det.
Jeg burde ikke være her. Jeg lånte denne for å slippe ut.
Jeg turte nesten ikke å vise meg.
- Må vi snakke om hoffet? - Plager det deg?
- Det gjør meg utslitt. - Jeg vil ikke slite deg ut med ord.
- Hvem er selvsikker nå? - Jeg trodde ikke dette ville skje.
- Vil du avvise din konge? - Ikke forhast deg.
- Jeg blir kronet om to dager. - Nemlig.
Akkurat nå er du bare det jeg ser.
En soldat, Rikard.
Og du, Lea.
Vi tar bare en spasertur i skogen. Som venner.
Som venner?
Hoffprest Anselm, jeg har tilkalt en eskorte.
- Hvorfor det? - Jeg antar at kongen skal til byen.
Rådet har kunngjort at kongen må ha en eskorte når han går ut.
Har han gått ut? Han krones om to dager. Alle ærender kan vente.
- Han ber. - Hele dagen?
Han må ikke forstyrres. Sa rådet det?
Folk kommer og går i byen. Man må være forsiktig.
- Kronen har voldt mye stridigheter. - Stridene er over.
- Det ser ut som at du skal ut. - Det skal jeg.
Han klarer fint å be på egen hånd.
Jeg er hoffpresten hans, ikke ammen hans.
Fray, ikke sant?
Jeg har hørt mye om deg. Under skriftemål.
Jeg tenkte bare at hvis du skal ut, blir kongen trolig med deg, -
-så jeg ville sende en eskorte.
Det trenger han ikke. Han ber.
- Og det vil han gjøre hele dagen? - Nemlig. Be mennene hvile seg.
Ja, Deres Nåde.
- Jeg er ikke adelig. - Du misforstår.
Du er bare kongens hoffprest Anselm.
- Mens jeg faktisk er... - Adelig.
Det er lett å glemme. Ha en fin spasertur.
Dere hørte ham.
Kongen forbereder sjelen sin for byrden han vil bære til han dør.
Sett to menn utenfor kapellet. Ingen får nærme seg kongen.
Jeg har omringet deg.
Du burde trekke sverdet ditt.
Du er i fare. Er du redd for å trekke sverdet?
- Nå har jeg deg. - Hvordan kan du være så sikker?
Duften av rosevann og...
hestegjødsel.
Jeg lukter ikke gjødsel!
- Hvorfor trakk du ikke sverdet? - Det gjør jeg bare når jeg vil drepe.
- Det er en grusom sannhet. - Det er en grusom bransje.
- Hva heter det? - "Sverdet".
- Det var ikke morsomt. - Litt.
- Alle de beste sverdene har navn. - Sant.
Men ikke mitt. Kanskje jeg skal kalle det... Rikards sverd.
- Bra spilt. - I like måte.
- Håper du tålte nedsablingen. - Det er det de vil huske.
Jeg får ham tilbake via stallen. Han tok en spasertur.
- Er vi ikke tilbake ved solnedgang... - Da leter jeg etter dere.
- Det er alltid et eventyr. - Gå med Gud.
Markedet er tomt for afrikansk krydder, men vi har litt.
De er ikke like bra som urtene fra Jerusalem.
Det kommer an på smaken. En kanelstang, kanskje?
- Vi har ventet siden daggry. - Drep både ham og jenten.
- Du betalte bare for én. - Jeg er bare en budbringer.
Så ikke forhandle. Jeg gjør som jeg vil.
Da håper jeg at det du vil, er det som forventes av deg.
Bare en beskjed.
Tenk om alle dager var sånn.
Grusomme, mener du?
- Du er grusom. - Det er jeg.
Jeg snøfter når jeg ler. Det er veldig lite elegant.
Jeg raper hvis jeg spiser for fort. Jeg avskyr mygg.
- Alle hater mygg. - Jeg avskyr dem.
Jeg hater dem noe innmari. Dessuten er jeg en stalljente.
Jeg er hverken født her eller av adelig byrd.
Jeg får ikke elske adelige. Jeg får ikke elske en konge.
Jeg er ikke perfekt. Grusom.
Tror du meg ikke?
Jeg hører fine ord med nydelige tanker.
Tro meg.
Frir du?
Mye må skje før det.
Regler og ritualer.
Kroninger og seremonier. Tradisjoner og arv.
Alt for å behage andre.
Hvordan kan vi forandre fremtiden hvis vi ikke glemmer fortiden?
Visse tradisjoner må følges. Visse arver må bevares.
- Hvorfor? - For å behage kongedømmet og andre.
"Andre"? Hva med deg?
Om jeg kunne gifte meg med deg i dag, vet jeg ikke om du hadde sagt ja.
Er det dolken din jeg kjenner?
Rolig.
Det gjør ingenting om hjorten ser på.
Erter du meg?
Lea!
Bli her.
Jeg må dra den ut og stoppe blødningen.
- Har du gjort det før? - Jeg har sett det mange ganger.
Ta med meg til apotekeren. Vi sier at det var en jaktulykke.
- Nei! - Jeg drar den ut.
Er det ille?
Apotekeren var en god idé.
Det tar oss rundt en time å gå tilbake langs hovedstien.
- Hvis vi kommer oss tilbake. - Det sverger jeg at vi gjør.
- Levende, mente jeg. - Jeg også.
- Kan du avse litt vann, prest? - Naturligvis.
Ikke drikk alt.
- Hvor er du på vei? - Til Kingswood.
Er det ille?
Du er for ærlig for ditt eget beste.
- La meg gjenvinne pusten. - Det kan være flere av dem.
Det er jo bare tre kilometer unna.
- Hvor langt strekker skogen seg? - Tretti kilometer, tror jeg.
Femti hvis man går seg vill.
Jeg trodde ikke prester fikk bære våpen.
Deres klinger var av god kvalitet. De var innleid. Ingen ringbrynjer.
Fattige bønder, men med fint stål.
Pust.
Vi får ikke bære sverd, men bibelen nevner ikke klubber.
Jeg hadde tenkt å advare deg mot skogen, -
-men det virker som at bandittene bør passe seg for deg.
- Er det banditter der? - Av alle slag. Dette er England.
Hold øye med skyene. Været veksler raskere enn en flamme.
Pust.
Greit?
- Hvem har leid dem? - Mange var lojale mot min far.
Han er død og ga tronen til deg.
Sånne beslutninger blir ikke alltid verdsatt av alle.
Jeg burde ikke ha foreslått dette.
Da hadde jeg gjort det. Husker du vingården i fjor?
- Du husker den på grunn av vinen. - Du fikk meg til å glemme vinen.
- Det må ha vært første gang. - Du var nydelig.
Hva med nå?
Du er skjønnere enn noen gang.
Kom.
- Hvis man vil drepe noen... - Spar på kreftene.
- Snakking døyver smerten. - Snakk lavt, da.
Hvis man vil drepe noen...
Hvor mange menn leier man da?
For å drepe meg?
Fem, seks stykker.
Kanskje flere.
Hvor mange?
Bruk meg som lokkemat. Har du en bedre idé?
Hjelp!
Takiras!
Hjelp.
Takiras! Takiras!
- Hvem er Takiras? - Hesten min.
Den kastet meg av. Jeg skadet skulderen på en gren.
- Er du her ute helt alene? - Jeg var med i et jaktlag.
Du høres utenlandsk ut. Det må ha vært et kongelig lag.
Det er harde straffer for ikke-adelige som jakter her.
Du ser ikke adelig ut.
Du er like sjarmerende som du er stygg.
Morsomt.
Jaktlag pleier å lage lyd.
- Lyder reiser ikke langt i skogen. - Ikke skrik heller.
Henne skal vi ha det gøy med.
- Hvor mange er dere? - Mange nok.
Du kan ikke telle. Jeg legger til "treg" på listen over dine fordeler.
- Jeg vet ikke om du er dum ennå. - Hva skal det bety?
Hvis du vurderer å voldta en skadet jente, er du treg.
Jeg lurer bare på om du er dum nok til å prøve.
Jeg liker de modige. De gjør mer motstand.
Frankie, du kan ta henne først.
Frankie, kom og lær tøyta en lekse.
Det er nemlig Frankies tur.
- Har dere gjort dette før? - Ja visst.
Da er du ynkelig også. Kom, Frankie. Kom frem!
Du er snuskete. Du ønsker visst dette.
Du er en tøs. Kom, Frankie. Lær tøyta en lekse.
Frankie?
- Lionel, hvor er Frankie? - Hvor er Frankie?
- Hold kjeft. - Skal Lionel også lære meg en lekse?
Harold, hva skjer?
Kom igjen, Frankie.
Dere er visst ikke så gode på dette.
Thomas!
Hvem har sendt dere?
Hvis du rører deg, kapper jeg av ballene dine.
Jeg kastrerer hester hver dag. Dine er mye mindre.
Mennene dine er døde.
Fortell hvem som sendte dere, så får du leve, din tøs.
Vi er i utkanten. Vi er bare bønder som holder utkikk.
De ekte krigerne er i midten. Ikke ta det ille opp.
Her er vi trygge. Første gang? Det er min andre.
Far forsyner slottet med armbrøster. Jeg står for fjærene på pilene.
Jeg heter Fletcher.
Forrige strid var over før lunsj. Jeg fikk aldri se noe.
Men jeg fikk likevel betalt.
En av oss prøvde å stikke av forrige gang.
Det vil jeg ikke anbefale.
Kom.
- Hvor skal du? - Dit.
- Hva skal du der? - Jeg skal plukke sopp.
Skogen er stengt. Etter kongens ordre.
- Har kongen stengt skogen? - Er du døv?
Kongen deres må være litt enkel.
Det høres ut som forræderi. Du bør dra din vei.
Det finnes ingen konge. Kronprinsen er ikke blitt kronet.
Og den nye kongen hadde ikke beholdt den gamles fane.
Han hadde ikke gitt vaktene tunikaer uten våpenskjold heller.
Til slutt...
Det var en tabbe å nevne forræderi, -
-og dere tok med dere spyd til en klubbekamp.
Vi må forlate stien.
Noe er galt.
Gode Gud...
Hva?
- Rikard? - Det er blitt infisert.
Det kan være gift.
Eller skitt på pilen.
- Hvor lang tid har vi på oss? - Mindre enn vi trodde.
Vi må rense det igjen.
Jeg vil se verden med deg.
Jeg lovet deg det.
Da bør vi gå.
- Vet du om det finnes en kur? - Hoffpresten min vet det kanskje.
Hvis det er giftkjeks, så finnes det ingen kur.
Det var sånn de drepte Sokrates i det gamle Hellas.
Det er ikke giftkjeks.
- Men lukten... - Det lukter ikke giftkjeks.
Tenk om det er det!
Da har vi ingen tid å miste. Løp.
Det haster.
Rolig.
Det var dumt.
Du kunne ha latt dem gå forbi.
Ikke la raseriet definere deg, Rikard. Du er bedre enn som så.
Hvem påstår at jeg gjør det?
La meg sette tempoet. Jeg skal gå så fort jeg kan.
- Hvem tror du står bak dette? - Det finnes mye sinne i Europa.
Skottene vil bli selvstendige.
Franskmennene er som franskmenn er.
Det er spenninger mellom Jerusalem og Konstantinopel.
Min fars allierte er urolige over sine stillinger.
Men det er vel ingen av dem?
- England har mange fiender. - Du har flere.
Og de fleste av dem kaller du venner.
Du kan ha rett.
Vi må følge stien.
- Som dyr i en felle. - Som ulver på vei inn i løvehulen.
Skal jeg være lokkemat igjen? Lammet som leder dem til slakt?
Du, et lam? Det tror jeg ikke.
Ikke gå for nær. Da har jeg ikke nok plass.
Lokk dem hit, men hold dem på avstand.
- Som en hauk med en kanin. - For en romantiker du er.
For en kvinne du er.
Et fint sted å dø på.
Hvis du rører sverdet, åpner jeg halsen din.
Vennen din gikk for å pisse. Det gjør han aldri igjen.
Du kan dø raskt og stille, eller så kan du hjelpe meg.
Trekk sverdet og stikk det i bakken, eller trekk det og dø.
- Dolken. - De ga oss bare sverd.
Jeg hadde ikke råd til min egen. Du kan sjekke meg.
Du har en i støvelen. Jeg så deg slipe den.
- Fornøyd? - Hvem jakter dere på?
Du lovet å hjelpe meg i bytte mot ditt liv.
Vi jakter på en rik kødd som en annen rik kødd vil drepe.
- Hva heter de? - Hvorfor skulle jeg bry meg?
Jeg fikk sjansen til å drepe en rik kødd for penger.
Du kan ikke gjemme raseriet ditt med et smil. Ikke frykten din heller.
- Er pilen forgiftet? - Vær så snill...
- Hva brukte du?
- Ut med språket, ellers dør du. - Vær så snill...
Han snakket sant.
Det er menn der nede og vestover.
- Hvordan signaliserer dere? - Hvis noen lager tre kråkelyder, -
- så kommer vi. - Hvor mange er dere?
- Hvor mange har du drept? - Hvor mange er dere?
Var han den første? Da bør vi være 19 igjen.
Atten. Du er på min side.
- Skal vi følge stien? - Tror du jeg er dum?
Langsomt.
Akkurat som Sokrates gjorde.
Han beveget seg langsomt etter å ha drukket giftkjeks.
Det er ikke giftkjeks.
Men gjør som han gjorde.
Fortsett. Jeg er med deg.
Du var heldig da du snek deg innpå meg.
Er du ikke enig?
Du hadde vinden i ansiktet og har ikke badet på lenge.
- Men det var flaks at du sto høyt. - Uflaks at jeg ikke sto mot deg.
Nå er vi på samme side. På de rike adelsmennenes side. Sjarmerende.
Lett å se sånn på dem når man gjemmer seg i skyggene.
- Jeg kom for å få rettferdighet. - Du kom fordi du fikk betalt.
Det er ikke sant.
Det er den ubehagelige sannheten.
Vil du høre ubehagelige sannheter?
Skogen heter Kingswood.
Ikke-adelige får ikke jakte eller bo her uten å betale skatt.
Gjør man noe feil, kan man miste en hånd eller verre.
Selv om man sulter, får man ikke drepe hjorter her.
Hvis alle jaktet hjort, ville de dødd ut. Hva gjør vi da?
Tenk om alle hugget ned trær og bosatte seg her.
Da vil skogen forsvinne.
Argumentet ditt er latterlig.
Det ville ikke skjedd. Det er nok dyr og trær til alle.
- Betviler du menneskers grådighet? - Jeg ser menneskers grådighet.
Det ser ut som at noen av våre kommer.
Stille. Dukk.
Kom.
- Hvorfor går djevelen til smeden? - For å sko om hesten.
- Selv djevelens hest trenger sko. - De skal bringe hell, -
-men prester sier at de holder djevelen borte.
Hva har vi her?
Vann.
Gi meg litt vann, min herre.
"Herre"? Hun vet hvem hun tiltaler.
Barrios, litt vann til vår gjest.
Hva gjør en dame som deg her?
Du har sett bedre dager.
Er du redd?
Her har du ingenting å frykte. Legg vekk sverdene deres.
Hun trenger hjelp, ikke beskyttelse.
Sånn.
Hvem er du her med, min frue?
Jeg er ingen frue!
- Ikke for nær, sa jeg. - Jeg trengte vann.
Vi er snart ute av skogen. Så tar vi en snarvei over sletten.
En liten kolle, og så ser vi slottet.
- Jeg må hvile litt. - Naturligvis.
- Hvem tilhører dette? Snakk eller dø. - Det var kaptein Houghtons.
Han var kaptein for byvakten i Devon.
- Da var han langt hjemmefra. - Ingen av oss kjente hverandre.
- Trubaduren leide folk overalt. - Hvem leide dere?
Kapteinen. En mann ved navn Mastiff leide ham.
Det er alt jeg vet. En rik mann må ha betalt dem.
- Hvor kommer du fra? - Yorkshire.
Mor sa at folk Yorkshire er vennlige og sta.
Vi er vennlige når vi vil.
- Skal du la meg leve? - Jeg sa jo det.
- Jeg har sverget å drepe deg. - Du er altså sta?
Anse eden din som brutt.
Jeg tror ikke jeg kan gå selv.
Jeg går med deg.
Jeg kunne ha forrådt deg.
Du er helt utrolig.
Når man har hørt like mange skriftemål som meg, -
-vet man at svik skjuler seg på uventede steder.
- Du har visst svar på alt. - Jeg har tenkt lenge.
Prøv det, så lever du lenger.
Tanker er meningsløse uten handling.
Ugjennomtenkte handlinger er meningsløse.
Hvorfor leter du og ikke soldater etter ham?
Han er sen til bønnen.
- Vi bør fange ham snart. - Har du andre planer?
Jeg håper de andre tar ham. Jeg er dårlig med spyd.
Jeg er dugelig med armbrøst, men å lade dem om...
Far skadet ryggen da han ladet dem på markedet.
- Skjøt han på markedet? - Nei, han bare ladet dem.
De betaler en sølvmynt når de vinner.
- Hvorfor er du her? - Det var ikke meningen.
Broren min meldte seg, men ble syk. Ingen skulle kjenne hverandre.
Betalingen var god, så jeg tok hans plass.
Topp.
- Er du soldat? - Jeg er smedlærling.
Men jeg har vært i tre slag.
Mor sa at verden bare husker ens navn om man gjør noe stort.
Jeg tenkte at dette kunne være det.
Du tenkte feil. Moren din hadde rett.
Å jakte en mann i skogen er hverken edelt eller stort. Dra hjem.
Velg nå.
- De er ikke yrkessoldater. - En del, kanskje.
Det er din bror som står bak, er det ikke?
Han lar hvem som helst gjøre grovarbeidet for seg.
Johan har alltid hatet deg.
Du kaster en stor skygge.
- Var det der nødvendig? - Han lette etter døden og fant den.
Hvorfor følger du din rike kødd?
Han er egenrådig, sta og egoistisk, innimellom.
Alt det vi alle er, på våre egne måter.
Jeg følger ham fordi han holder ord.
Det er lett. Det gjør alle som har ære.
Er det lett?
- Holdt faren din alltid ord? - De var bakere.
- Mindre ansvar. - Mindre penger.
Holdt de alltid ord?
- Far sa han skulle gjøre oss rike. - Og?
Jeg er her.
Willliam Marshal. Adelsmann. Han sloss mot Rikard i krigen.
Da Rikard seiret, ga han land til sånne som William.
Alle som byttet side på slutten, mistet land.
Han belønnet de hederlige og straffet de feige.
Venn eller fiende. Alle ble behandlet likt.
Er din rike kødd kong Rikard?
Hvorfor skulle de ellers sendt så mange av dere?
- Hvordan føles det nå? - Han er nok like fæl som faren.
- Hvorfor tror du det? - Jeg hater alle adelsmenn.
- Hvor mange kjenner du? - Jeg er ikke venner med sånne.
La den som er uten synd, kaste den første steinen.
Tror du de ville vært venner med meg?
De har allerede kastet steinen.
Tenk før du handler. Tenk deg om to ganger før du reagerer.
- Er det også fra bibelen? - Nei, fra meg.
Kom.
Det er flere av dem.
- La meg hjelpe deg. Jeg kan... - Jeg vet det.
Du kan slåss så lenge du puster.
Men jeg kan ikke slåss hvis jeg må tenke på deg.
Rådet de deg mot å gifte deg med meg?
Alle jeg nevnte det for.
Så du nevnte det for folk?
- Jeg har ikke sett noen på lenge. - De er her.
- Vi burde ha sett flere. - Vi må ha vært færre. Hva er...?
Slapp av.
Man hører de rike lenge før man ser dem. Alle de myntene.
Jo flere sånne jobber man gjør, desto mer avslappet blir man.
Man kan se hvor erfaren en soldat er ut fra hvor avslappet han er.
Du er ingen soldat.
Jeg er leiesoldat. Det er det samme.
Nei.
En soldat er trent og forsvarer sitt land.
De slåss for gull.
Akkurat som oss.
Det er snakk om et korstog.
Jeg skal dra dit etter dette. Det er der det ekte gullet er.
Religion betyr penger.
Hvordan kan de ellers betale for katedralen i Paris?
De har bygget den i årevis.
- Hva skal du gjøre med den? - Hjelpe deg.
Det er noe der borte.
- Du bør helst ikke forråde meg. - Jeg så noe!
Tilbake!
Er du også her for gullet? Er det så mye livet ditt er verdt?
- Svaret hans var ja. - Har du flere med deg?
- Jeg kom nesten ikke selv engang. - Jeg er glad du kom.
Det er sjelden en god dag når det er en trøst å se en prest, Anselm.
- Lea. - "Min frue".
Hun er ingen...
- En armbrøstpil? - Bare én.
Du hadde flaks. Den traff ikke benet. For noen rotter.
Er det ille? Du lyver like dårlig som ham.
- Forgiftet? - Ja. Det vil enten gå over, eller...
Det er umulig å si, men du må til slottet.
Jeg kan ikke hjelpe henne her.
- En venn? - Hun skal hjelpe oss ut.
- De sendte 20 for å drepe deg. - Jeg har allerede drept 20.
Hvis hun dør, dør du også. Hvor mange flere?
- Jeg vet ikke. - Før oss til slottet.
Kast kniven.
Takk. Smerten kommer og går.
- Kan du føle fingrene dine? - Ja.
- Hva med tærne? - Nei.
Du står, i hvert fall. Et godt tegn. Len deg mot meg så mye du vil.
Lea!
Vann.
Pilen har stoppet blødningen. Det er bra.
Smerten tiltar. Jeg er så tørst.
Vet du hva slags gift det er?
Langsomt.
- Du var pratsom tidligere. - Hvem er hun?
- Hun er kledd som en tjener. - Vennen hans.
Jeg trenger et øyeblikk.
Hun kan ikke være adelig.
Hun jobbet i stallen, ved siden av sverdmesteren hans.
Ingen ble overrasket da han begynte å ri etter hver time.
Vi fikk høre at han var ute på jakt.
På jakt.
De kalte ham en slakter. Han dreper for fornøyelsens skyld.
Han liker ikke å jakte. Han liker fugler.
Falker og hauker. Han lar dem jakte.
Hva med mennene?
Stikker man en løve med et spyd, må man regne med å dø.
- Hvordan føles beina, Lea? - Veldig slitne.
Det er et godt tegn.
- Er dette den raskeste veien? - Vi må passere innsjøen.
Så over kollen, og da er vi ute av skogen.
- Det er tryggere å bli i skogen. - Det tar lengre tid. Vi kan ta stien.
- Vi tar den raskeste veien. - Hun kan lene seg mot meg.
Hvis kongen trenger hjelp, så ber han om det.
Han er ikke konge ennå.
- Hvilken hest red du i går? - Druss.
- Han er et monster. - Han er rask og modig.
- Han hadde godt av mosjonen. - Men det har ikke vi.
Vi går arm i arm i andres selskap.
Åpenlyst. Jeg liker denne mosjonen.
Du gjør dårlige situasjoner bedre. Det er et talent.
Et av mange.
Dette er...
- Ta henne! - Jeg går ikke fra deg. Anselm!
Hun traff meg i kronjuvelene.
- Hvor mange flere? - De som er igjen, er nok de beste.
De andre var bare spanere. De vil ligge i bakhold.
Tanken har slått meg. La oss ikke gjøre det lett for dem.
Du har aldri likt meg, hoffprest.
Jeg må gå. Ned trappen og til høyre.
Følg korridoren tilbake til stallen.
Gå fort, men ikke for fort.
Oppfør deg. Vennene mine vil gå tom for unnskyldninger.
Si at du blir holdt som gissel.
Som gissel? Jeg? Utrolig.
Men jeg er din fange.
Har du gått deg vill, mitt barn?
Barn?
Beklager.
- Jeg så deg utenfor og... - Jeg ba.
- Klærne dine er... - Rideklær. Det er det jeg har gjort.
Beklager at jeg ikke kler meg som vanlige gjester.
- Er du en gjest? - Jeg bruker jo slottets fasiliteter.
Et stort ord for en utlending.
- Burde jeg ha brukt et mindre et? - Sannsynligvis, mitt barn.
Oppfør deg pent.
Hvis jeg ikke gjorde det, hadde jeg tilkalt vakten.
- Men det skal du ikke gjøre? - Nei.
Lea.
Du har et overtak over meg.
- Jeg er hoffprest Anselm. - Jeg har hørt mye om deg.
- Og jeg om deg. - Han stoler på deg.
- Da har vi noe til felles. - Hvorfor sier du det?
Du er jo her.
Vi vil nok se hverandre igjen.
- Jeg håper det. - Det gjør ikke jeg.
- Farvel. - Farvel.
- Unnskyld. - Det går bra.
- Gjør det vondt? - Nei.
Jeg kjenner ikke beina lenger.
Det er giftkjeks.
- Det vet du ikke. - Symptomene stemmer. Jeg vet det.
Jeg skulle ønske jeg tok feil.
- Hva kan vi gjøre? - Det finnes ingen kur.
Vi kan bare gjøre det behagelig for deg.
Vi går til innsjøen der borte. Du har alltid likt svaner.
De skal få svi for dette.
Rolig.
Jeg holder vakt.
Farvel, min frue.
La oss se på svanene.
Svaner har bare én elsker. Det er derfor jeg liker dem.
Jeg vet at du elsker dem. Det er derfor jeg liker dem.
De er så fredelige og grasiøse.
Kyss meg.
- Jeg kan ikke... - La meg gjøre det.
Legg deg ned med meg.
Det er ikke livet som betyr noe, men å leve det riktig.
Sokrates?
Han stjal alle de beste replikkene.
- Det er passende å ta farvel nå. - Aldri.
Jeg ga deg et løfte.
Jeg har hørt mange løfter i dag.
Du bør kalle sverdet ditt det. "Løftebryteren".
Det vil alltid finnes noen som vil utfordre deg.
Bare de som ikke kjemper for noe, har ingen fiender.
De som kjemper for sannhet og ære, har flest.
Da blir det Løftebryteren.
- Sokrates hadde vært stolt. - Dette var aldri meningen.
Kanskje i en annen verden.
Når vi begge er svaner.
De samler seg.
- Hvor mange? - Rundt 20, tror jeg.
Hvis du bærer henne hele veien, blir du utmattet.
Som du vil.
De vil skyte mot oss så snart de ser oss.
- Det ser ikke bra ut. - Rikard, hold opp.
Vi er snart innenfor skuddhold.
Vi hadde hastverk.
- Det har vi ikke lenger. - Min bror Johan gjorde dette.
Du gjorde dette. Dit du går, følger faren etter.
- Om jeg bare kunne... - Hva? Gjøre som du vil?
Hvis alle gjorde som de ville, hadde det vært kaos.
Man må gjøre det som er riktig. Du vet at det var feil å dra hit.
Du får ikke gjøre samme feilgrep for min skyld.
Jeg vil ikke høre på dette.
Du gjorde den ene tingen du ble bedt om å ikke gjøre!
Du satte landet i fare! Du tenker bare på deg selv.
På det du vil ha.
En konges valg har konsekvenser, men du oppfører deg som dette!
Hadde pilen truffet deg, hadde brødrene dine prøvd å ta makten.
Det hadde blitt borgerkrig, bare fordi du var kåt!
- Du går for langt. - Det har du også gjort.
Vi etterlater Lea her, nærmer oss forsiktig-
-og henter henne senere.
Jeg vil ikke forlate henne.
Jeg vil ikke dø på grunn av enda et av dine feilgrep.
I skumringen begynner våre menn å lete etter oss.
Jeg vil ikke vente på å bli en nålepute.
Hvis de våger å angripe først og i gruppe, taper vi.
Vi må dele dem opp i små grupper eller angripe først.
Jo lengre tid de har på å skyte, desto mer treffsikre blir de.
Be en bønn for dem, hoffprest.
Djevelen er løs.
- Hvem sendte deg? - Jeg sverget en ed.
Hvis en av dem tilstår, må vi holde dem i live.
Jeg gjenkjenner dette stedet. Det var her jeg kom inn i skogen.
- Hvis vi kommer oss til kollen... - Da får vi en høydefordel.
- Vi trenger alle fordeler vi kan få. - Solen kan hjelpe oss.
- De får solen i øynene. - Følg meg.
- Det er alt jeg vet. - Vi bør gå til kollen nå.
Vi legger oss i bakhold når de prøver å rømme. Mastiff?
Du sa de går i åpent lende, men vi så dem ikke.
- Du er redd. - Du har ikke sett dem slåss.
Redsel fører til tvil, og tvil fører til døden.
Vi har 40 menn som nærmer seg dem. Armbrøstene først.
De har drept halvparten så mange.
Vi deler likt. Nå får du mer.
- Du tenker bare på penger! - For rett person er blod som gull.
Men du er vel ikke her for gullet?
- Broren min er i fengsel. - I kongens fangehull?
Han ble tatt mens han jaktet i skogen i vinter.
- Jakter du på adelsmenn som hevn? - Dette er ikke bare en adelsmann.
Elskerinnen hans ble drept av en pil forgiftet med giftkjeks.
Det var kanskje en rival ved hoffet som leide oss.
Jeg vet ikke. Når trubaduren betaler meg, betaler jeg dere.
- Giftkjeks? - Hva om han ikke betaler?
Da dreper vi ham. Men det vil han gjøre.
- Vi fortjener en bonus. - Hva om bakmannen ikke betaler?
Da forteller trubaduren alle hvem som leide ham.
For adelsmenn er kunnskap viktigere enn penger.
Vi bør gå til kollen og legge oss i bakhold.
De nærmer seg.
Kollen er en god idé. Det samme er bonusen.
Tiden er inne.
Tre kråkelyder. De kommer.
Vi får håpe de ikke står på toppen, og at de får solen i øynene.
- Mange antagelser. - Vi må ha tro, hoffprest.
Tiltro til andre fører ofte til skuffelse.
Da får vi tro på oss selv. Hvis vi har en sjanse, har vi håp.
- Hvem ropte tre ganger? - Hvor er de?
- Trubaduren er udugelig. - Jeg har aldri likt Blondel.
Blondel? Beauchamp er vår mann.
Men det skal du ikke vite. De er på vei opp til kollen!
Solen kan være på vår side. Armbrøstene har bare ett skudd.
Følg meg. Vi må høyere opp.
Opp med deg!
Der!
Angrip!
Vent.
Nå!
- Dere må ikke dø i dag. - Vi er fire mot en rikmannsgutt.
Jeg er ingen gutt. Jeg er Rikard, Englands fremtidige konge.
Hertug av Normandie, Aquitania og Gascogne.
Dere har begått forræderi, -
-men jeg gir dere mitt ord. Nok blod er blitt utgytt.
Fortell hvem som sendte dere, så lar jeg dere gå, helskinnede.
Hvem skal betale oss? Du?
Livet er dyrebart når man ser på en død mann.
Du ser på en kongedreper.
Og det ser ut som at dere vil gjøre noe dumt.
- Fortell hvem som leide oss. - Mitt ord er sterkere enn eik.
- Ikke vær dum. Si det. - Nei.
- Si det! Du får ikke betalt nå. - Du har rett.
- Jeg har bare min ære igjen. - Ikke lenge.
Få ham til å plapre, karer.
Slutt! Hva er det der?
Det er giftkjeks.
- Rottegift. - Fortell hvem som leide oss.
- Ingen ba oss bruke giftkjeks. - Hvem leide oss?
Du!
- Jeg ville aldri brukt gift. - Hvem leide dere?
Jeg har en æreskodeks. Jeg bryter aldri mitt ord.
Jeg spør ikke igjen.
- Vi ser hvem som er best med sverdet. - Jeg vet hvem det var.
Det er ingen skam hvis hun sier det. Du kjemper godt, men vi er to.
- Vel? - Jeg vet hva trubaduren heter.
Lov å frigi dem som sitter fengslet for brudd mot skoglovene.
Stiller du også krav?
Det er en forespørsel.
Vi visste ikke at vi jaktet på deg.
Jeg likte ikke faren din, men jeg kjenner ikke deg.
Jeg håper bare at du er annerledes.
Hvis du vil begynne med blanke ark, bør de fengslede få gjøre det samme.
Jeg skal si navnet uansett. Jeg ville bare spørre.
Hun døde, ikke sant?
Han sa de ikke skulle bruke gift.
- Trubaduren heter Beauchamp. - Han jobber for Johan.
Jeg kondolerer.
Hvis du er en mann av ditt ord, så må du gi meg det nå.
- Finnes det flere i skogen? - De er enten døde eller på flukt.
Jeg gir deg mitt ord.
Da skal jeg gi deg mitt. Knel.
Svar raskt og ærlig. Har du sverget å drepe meg?
Jeg sverget å drepe én person, som ikke ble navngitt. Jeg beklager.
Eskorter disse to til slottet. Du får jobb i min tjeneste.
Så lenge du lever. Hvis du sviker meg, dreper jeg deg.
Som du vil.
Jeg skal oppfylle ønsket ditt.
Send William til meg og rydd opp i dette rotet.
Overvåk Johan døgnet rundt. Anhold ham etter kroningen.
Vi er blitt tilkalt.
Anselm?
Vet du hva kongen vil gjøre?
Det var en familie.
Mor, far... Hun var deres eneste barn.
De levde i fattigdom.
Jeg skal ta hånd om dem.
Allmennheten vet lite.
Johan er klar for krig. Det kan ha vært det som var planen.
Hva gjør vi med Johan?
Jerusalem har falt. Pilegrimene ble slaktet.
Johan kan vente.
- Hvis jeg var konge... - Da ville du tatt hevn.
Det hadde jeg vært nødt til. Æren hadde forlangt det.
Han kan drepe hvem han vil, men ikke elske hvem han vil.
Jeg lot Johan rømme til Dover. Han seiler mot Frankrike i dag.
Vi kan ikke risikere borgerkrig.
Frigi skogsfangene.
Dere to holder oppsyn. Du blir med meg.
Søster?
Er den ikke tung?
Jeg ba deg komme, Beauchamp, fordi min bror begjærer kronen.
- Han har leid en leiesoldat. - Sjokkerende.
Jeg står gjerne til tjeneste. Du har mitt ord.
Det regner jeg med. Her er han. Er han pålitelig?
- Tydeligvis ikke. - Da er han det.
- William, du er sen. - Jeg beklager.
Jeg har ventet på en brevdue fra Dover.
Alt er som Deres Majestet befalte.
Eskorter Beauchamp til min bror Johan som sitter fengslet i Dover.
Jeg visste ikke at Johan har flyktet.
Jeg har aldri likt hoffintriger.
Den som utfordrer meg, må ta konsekvensene.
Den som gjør meg urett, vil bli straffet.
Den som tvinger meg til handling, vil få føle mitt raseri.
Nå er det nok!
Vil du se meg død? Vil du ha borgerkrig? Nå er det nok!
Deres forræderi vil bli et evig minne om mennene dere valgte å være.
Noter at min bror Johan og hans følge, inkludert Beauchamp...
blir landsforvist.
Mercadier.
- Er det gjort? - Vi begravde henne ved innsjøen.
Hvordan visste du at jeg lot ham rømme?
Du gjorde det du trodde var rett.
Iblant er det alt man kan gjøre. Selv om det var feil.
Sokrates visste at livet som leder er ensomt.
Ens venner lever lenge nok til å skuffe en.
Eller kort nok til å bli savnet.
Rikard førte knoppsvaner til England etter å ha sett dem på Kypros.
Disse svanene lever med én partner så lenge de lever.
Tekst: Aleksander Kerr Iyuno-SDI Group