Jeg er glad i deg, min bror. Men alle må gå videre.
Jeg flytter inn til Marie.
-Jeg ser ikke Darius mer. -Han har flyttet ut.
Scotty Williams. Jeg er tilsynsføreren din.
Men en mann som blir løslatt,-
-trenger en viss økonomisk stabilitet.
-Du vet at jeg er advokat? -Spencer Richardson ringte i går.
Hør nå på hva han har å si.
Du har ikke grunn til å stole på meg.
Men jeg kan tilby deg noe veldig tilfredsstillende
Han vil visst gjøre noe godt. Og du vil tjene mye penger.
-Jeg må være uavhengig. -Jeg har én sak jeg vil be deg ta.
Et kompromiss: Jeg må ta én sak for ham.
Takk. For at du hørte på meg. Jeg vil ikke miste deg igjen.
-Hei. -Hei.
-Er dette virkelig? -Jeg tror det.
-Når skjedde det? -Rundt halv fire i natt.
Jeg får se om Jazz er oppe og kan amme ham. Ja da, ja da.
Bestemor har deg. Jeg har deg. Jeg vet det, jeg vet det.
Hei.
Du er vakker.
Du får dra bort til lagerhotellet ditt.
De tomme skuffene blir ensomme, og jeg har et halvt skap til deg.
Jeg tviler sterkt på at det er halve.
Bare kom deg bort dit.
Ja da, ja da.
-Hei. -Hvordan har du sovet?
-Bedre enn på sofaen. -Det tror jeg nok.
-Pass deg nå. -Ja da.
Mamma sier at du har en stor sak og et nytt kontor.
-Stemmer. -Du må vise meg det.
-Og skolen? -Jeg tar arbeidet med.
Og mamma kjører A.J. til Ronnies mor.
-Vi kunne ta bilen hennes. -Da gjør vi det.
Inspirert av Isaac Wright junior
Herregud! Aaron W...Mr. Wallace! Og Jasmine.
-Det er en ære å treffe dere. -Jeg har kjent Charlottes far lenge.
Hun hørte om det vi gjør og vil ta permisjon fra jusstudiene...
I et år. Om du vil ha meg. All slags grovarbeid. Jeg trenger ikke honorar.
Eller du kan betale minstelønn hvis du må.
-Både sekretær og advokatsekretær. -Da er hun vel ansatt.
Er det sant?! Jeg er så... Det er bare...
Takk. Takk.
Jeg lover at du ikke skal angre.
-Bra. Skal vi treffe klienten? -Ja.
-Blir du her og gjør lekser? -Får jeg ikke bli med?
Vi skal til et kvinnefengsel. Det er en følsom situasjon, skatt.
Jeg kan forske på rasediskriminering på sykehus. Jasmine kan nok hjelpe.
Noe av bakgrunnsforskningen din på systemfeil og trender var helt vill.
-På nettsiden din mener jeg. -Takk.
Bare det ikke går ut over skolearbeidet. Greit? Ja vel.
Du har nummeret mitt.
-Bare ring eller tekst når du vil. -Greit.
-Hei, Jazz?
Jeg visste med en gang at noe var galt. Josh er jo 11 år gammel.
Han har slått hodet før, men dette var annerledes. Det så jeg.
Du tok ham med til Westchester United-sykehuset?
Du mener hvorfor jeg droppet Bronx fylkessykehus?
Jeg vokste opp i Bronx. Jeg skjønner det.
Det er som en krigssone, og man må vente i timevis, uansett skade.
-Jeg husker det. -Gutten skulle få god behandling.
Derfor kjørte jeg de 20 minuttene til Westchester.
-Men da du kom dit...? -De sjekket blodtrykket.
Og så inn i øynene hans i 5 sekunder, og siden var det bare...ingenting.
Jeg spurte stadig sykepleieren når han fikk treffe en lege.
De fortsatte å avvise meg. Jeg sa: "Han blir jo stadig verre."
De sa stadig at symptomene var normale for en hodeskade.
Etter tre timer satte de oss i et pasientrom. Omtrent som:
"Gi dem et rom, så holder de kjeft."
-Hva skjedde så? -Vi blir der i en time til.
Jeg ser at han blir ør og fjern. Han begynner å snakke i villelse.
Og da klikker jeg. Jeg spør alle legene jeg ser-
-om de kan se på ham. Men alle bare avviser meg eller overser meg.
Så det går mer tid.
-Hvor mye tid? -Kanskje 45 minutter til.
Da begynner han å kaste opp. Det var da jeg hadde fått nok.
Men igjen sier de at det er normalt.
Og jeg følte på meg at jeg kom til å miste ham.
Så du er der i nesten seks timer, og så tar du fram pistolen din?
Jeg er lærer! Jeg ville bare at de skulle høre på meg.
-Jeg la bort pistolen da legene kom. -Det vet vi, Alice.
Legene kastet ett blikk på Josh og fikk ham rett på operasjonssalen.
Han ville dødd hvis jeg hadde ventet ti minutter til.
Jeg vil ikke be om forlatelse for det i vitneboksen.
-Og jeg kan ikke si at jeg angrer. -Det ville ikke jeg heller gjort.
Si sannheten. Har jeg noen sjanse?
Vi skal finne fram til noe. På en eller annen måte.
Du vet at vi ikke har noe å stille opp med? Ikke sant? Aaron?
Jeg tenker. Jeg fatter ikke hvorfor Richardson ville gi oss denne saken.
Han blåser i om vi taper. Han vil ha fram noe om rasisme i helsevesenet.
-Vi skal altså utnytte henne? -For en god sak.
Det heter "nødvendighetsforsvaret". Hvis dommeren vil vurdere det,-
-så må vi bevise at det var nødvendig for å redde sønnen-
-og også at ingen lovlig handling ville fått legene til å behandle ham.
-Det høres veldig vanskelig ut. -Eller vi prøver å få en mild straff.
Og lar dem slippe unna med å være sånn?
Hun vil kjempe hvis vi finner en fungerende vinkling.
Kan vi bestyrke at alle de hvite pasientene ble tatt før henne?
-Da må vi få inntaksloggen. -Innstevn den.
En dommer lar oss ikke se konfidensielle journaler.
Hva om sykehuset inngikk forlik for rasediskriminering for to år siden?
Det hjelper. Hvordan vet du det?
En svart behandles annerledes enn hvite med samme symptomer.
Detaljene er konfidensielle.
-Hvordan hørte du det? -Det kan jeg ikke si.
Men det får meg til å tro at vi har en sjanse her.
-En sjanse til hva? -Jeg forstår ikke helt spørsmålet.
Skal vi forsvare henne eller demonstrere og angripe systemet?
Jeg vil si begge deler.
Hvorfor sitter hun der når du kunne betalt kausjon?
Jeg sa til henne at jeg vil det. Hun sparket en advokat og ville ha deg.
-Hvorfor er hun ennå i arresten? -Så ikke dere skulle få kalde føtter.
Jeg ser at du har visse motforestillinger.
Ja, men ikke til henne.
Du ter deg som om du har en avtale med djevelen,-
-når du vet hvor viktig saken er for samfunnet vårt.
Skal jeg hente det jeg har om det saksanlegget eller ikke?
-En studie fra smittevernet. -Bra. Jeg har ikke nådd så langt.
Det er 243 % mer fare for at svarte kvinner dør under fødselen enn hvite.
Flott. Se hvor mye som handler om behandlingen og nivået av omsorg-
-og hvor mye som skyldes egen helse.
Jeg ser på en studie fra Chicago- universitetet og skriver ut en annen.
Tar du virkelig et år fri fra jusstudiene for dette?
Det faren din oppnådde ved å bli advokat i fengslet-
-og så få renvasket seg selv... Jeg ble slått i bakken av å lese det.
Hvis jeg kunne gjøre noe for ham, når jeg er i stand til det-
-fordi jeg er så privilegert... Han er en så stor inspirasjon.
Ja. Han er ganske fantastisk.
Jeg kan ikke fatte hvordan det må ha vært for deg.
Og moren din, som må vente så lenge.
Jeg hadde alltid tro på ham. Det holdt meg i gang.
Og nå er han tilbake.
Ja da, jeg visste det! Og på mindre enn tre døgn.
-Jenta mi... -Ja, jeg vet det.
-Hvordan var det, da? -Som...om vi ikke hadde mistet noe.
Da vant jeg hundre daler! Vi hadde et veddemål...
Så lang tid det tok. De andre mente du ville klare å styre deg mer.
Nei, sier du det? Ja vel.
Vi har egentlig ikke snakket om noe ennå.
Som...Darius. Så mange ting.
Jeg tror "senga først, så snakke" er riktig prosedyre, Mrs. Wallace.
Dette er tilsynsføreren min, Scotty Williams.
-Gleder meg, Mr. Roswell. -Fint at du føler deg som hjemme.
Fra Spencer Richardson, hva? Godt gjort.
-Du har visst truffet datteren min. -Det har jeg.
-Hun virker glup. -Skulle ikke vi ha en avtale for det?
Jeg ville se på sjappa. Jeg visste ikke at hun var her.
Du fant fram til noen bra saker sammen med Charlotte, hva?
-Ja. Hun er som en groupie, far. -Det kan jeg takke deg for.
Nettsiden din får det til å virke som om jeg kan gå på vannet.
-Er alt i orden? -Ja da. Det er bare det at...
Jeg la merke til noe den første kvelden du var hjemme.
Det var en sirene nedi gata, og du skvatt til. Som nå.
Jeg er vel litt skvetten. Det er ikke noe å snakke om.
Jeg leste på Internett at noen har posttraumatisk stress.
-Når de kommer hjem fra... -Det er ikke noe sånt, vennen min.
Jeg lover at det går bra. Hva med deg?
Hva mener du? Jeg har det topp.
Det føles som om du ikke er sikker på at det vil holde. At jeg blir her.
-Er du redd noe vil skje med meg? -Du har jo betinget med prøvetid.
-Og han virker som han mener alvor. -Han kan være så alvorlig han vil.
Jeg gjør ikke noe som gir ham noen ammunisjon mot meg.
Greit.
Er du bekymret for meg og moren din?
Det må være vanskelig... å være i det huset.
Det var dere to jeg kjempet for. Hele tiden min der inne.
Hun er den eneste kvinnen jeg noen gang har elsket.
Men hør her.
Uansett hva som skjer, til jeg trekker mitt siste sukk...
...enten du blir med meg på kontoret hver eneste dag eller ikke...
...så skal jeg stille opp for deg.
-Greit? -Ja.
-Hei, mor! -Hei.
-Hvor er min A.J.? -Han sover ovenpå.
-Fin dag? Fortell. -Komplisert.
Jeg vet ikke om jeg stoler på Richardson. Og Jazz har det tungt.
Det er vanskelig for henne å tro på at du virkelig er her.
Og jeg må innrømme at det hele slår meg i bakken.
Ja, samme her.
Jeg fant Darius' sko i søppeldunken.
Han bor ikke her lenger, så jeg kastet dem.
-Vi bør snakke om det. -Det er ikke noe å snakke om.
Han tekstet meg i går og ville ha nummeret ditt.
-Hva sa du? -At det neppe var så lurt akkurat nå.
Men at jeg skulle spørre deg. Hva vil du gjøre?
Jeg vet ikke. Jeg antar at... Gi meg hans.
-Hvordan går det så med saken din? -Det går brukbart. Skudd i blinde.
Jeg vet ikke hva det er engang.
En svart kvinne tok med sønnen til et sykehus i Westchester.
Han har en hjerneskade. De går seks timer uten at de ser på ham.
Og så klikker hun. Er det den saken du har?
Ja, de vil sikte for bortføring. Hun kan få 25 år til livstid.
Hun siktet på leger og sykepleiere!
Hun ble sendt bakerst i bussen mens sønnen var døende.
-Du vet ikke hva som skjedde der. -Det vet vi når vi får inntaksloggen.
Greit. Vet du hva som blir budskapet hvis du vinner denne?
Hvem som helst kan komme inn på sykehuset mitt og sikte på meg-
-hvis de ikke er fornøyd med pleien.
Vet du hva de vil si til meg på sykehuset når de hører at du tar den?
Du sa at jeg skulle ta den jobben hos Richardson. Da måtte jeg gjøre dette.
Jeg mener bare at vi burde snakket om det.
Kanskje du kunne gått til ham og bedt om noe annet.
Eller funnet en annen løsning, særlig siden du ikke stoler på ham.
Hør her.
Du burde skjønt at det ville påvirket meg, og vi burde snakket om det.
Du har rett. Jeg...
Jeg vet at du har vært alene lenge. Men du må trekke meg inn nå.
Jeg hører hva du sier, Marie. Jeg...
Hør her. Det er slutt på å være ensom ulv.
Det lover jeg.
Jeg...kjøpte noe til deg. Siden du er blitt en sånn storkar.
"Herr A.S.W."
-Jeg liker hvordan det høres ut. -Jeg også.
Takk.
Dette er fullstendig latterlig. Sykehus utfører en skadesortering-
-For å vurdere relative behov. -"Relativ" er nøkkelordet, dommer.
-Det gjør hele systemet subjektivt. -Det fins komplekse systemer.
Skapt av års forskning, kompliserte regler...
Med en subjektiv vurdering.
Borgere kan ikke sette sin vurdering foran helsepersonellets.
Og så vifte med et våpen. Vurderer retten et nødvendighetsforsvar,-
-kan alle som tror de ikke får nok behandling, ta ansatte som gisler!
-Vil vi skape den standarden? -Dette er ikke hvem som helst.
Og ikke alle situasjoner. Det er akkurat denne spesielle situasjonen.
En svart kvinne venter behandling et sted der det stort sett er hvite.
Men hun overses og behandles som en hysteriker fordi hun er svart.
Det kan du umulig bevise.
Jo, ved å innstevne inntakslogger og journalene fra den kvelden.
Han burde kjenne til loven om fortrolighet i helsen.
Det er ikke noe problem her hvis pasientenes navn og adresse fjernes.
Dette er en ren fisketur, dommer.
Du vet ikke om saksanlegget for rasediskriminering-
-der det ble forlik med Westchester United for to år siden?
Man lurer jo på om det er et mønster her.
Hvordan omgår du personvernet i Ashcrofts sak mot Northwestern?
Ledd 514 av paragraf 164 i Føderal reguleringslov-
-tillater å avsløre akkurat sånn informasjon-
-så lenge innstevningen krever at identifiserende informasjon fjernes.
Jeg vil selv høre alle argumentene før jeg vurderer å gi det til juryen.
Det virker rettferdig, dommer. Takk.
De har fjernet alle navnene. Men alder, etnisitet og tilstand er her.
Loggen viser at det var en hvit mann på 54 år-
-som kom inn klokka 18.02 og klaget på magesmerter.
28 minutter etter at du hadde meldt deg inn.
En lege så på ham og ga ham diagnosen halsbrann,-
-og han ble skrevet ut igjen klokka 18.48.
-Da var ikke Josh behandlet ennå. -Halsbrann?
Kan du huske at du så den mannen eller kom til å høre noe om ham?
Nei. Men det var en forstadsmor der med en datter med brukket arm.
På rommet ved siden av mitt. Hun ble røntget og fikk full pakke.
De kom etter og ble behandlet før. Akkurat som "herr Magesyre".
Jeg håper du ikke vil ha den holdningen i rettssalen.
Må hun forklare hvorfor hun i det hele tatt bar våpen?
Aktoratet vil nok trekke det fram, ja.
Og forklaringen om at hun ble ranet i nabolaget?
-Mor? Hva er det som foregår her? -Å...
Disse mennene skal hjelpe oss.
Dette er Aaron Wallace, som er advokaten min.
Og medarbeideren hans Mr. Roswell.
Hyggelig å treffe deg, Josh.
Hvis dere trenger svar på noe av det som skjedde, så var jeg også der.
-Greit. -Det trenges ikke, vennen min.
De vet alt om det som skjedde.
Jeg kan ta Josh med ut for å spise.
Vil du ha pizza, lillemann?
Ektemannen min sliter virkelig med dette.
Han visste ikke at jeg hadde våpen.
Og så får han høre at jeg slang det fram på sykehuset.
-Elsker du ham? -Selvsagt.
Elsker han deg?
Vi har vært sammen siden vi var 18. Vi har aldri hatt noen andre.
Da må du bare holde deg til sannheten.
James vil forstå det når han er i stand til det.
Jeg leste om saken din. Kona di... Hun ventet på deg?
Ni og et halvt år?
Jeg er hjemme igjen nå.
Det er det eneste som betyr noe.
-Du har masse melk i kjøleskapet nå. -Mor, da. Hysj.
Ikke tenk på å være stille, sa jeg. Du kan ikke trippe på tå rundt ham.
Å ja? Nå vekket du ham.
La ham være, Jazz. Han finner ut av det selv.
-Jeg føler på meg at han er sulten. -Det er trøtte lyder, skatt.
Han kommer ut av nyfødtfasen. Vanene hans forandrer seg.
Ser du det? Faren din og jeg pleide å krangle-
-om hvor lenge vi skulle vente før noen tok deg opp.
Han var en myk mann og holdt ikke ut mer enn to minutter.
Hva er dette?
-Jeg ser på nye hus. -Til oss?
Vi mangler et tredje soverom til A.J., et sted faren din kan bo-
-og fars foreldre, når de kommer. Far sa at han får en god lønn.
Han har en avtale på et halvt år med Richardson hvis han tar saken-
-og Richardson blir fornøyd med resultatet.
Jeg spurte om de skulle gi meg noe mot smertene etter operasjonen.
Sykepleieren ba meg om å gradere smerten fra én til ti.
Jeg sa åtte, og hun skulle snakke med legen.
Det gikk mange timer. Jeg hadde store lidelser.
Jeg tilkalte sykepleieren igjen. En ny en. Den andre hadde gått av vakt.
Hun stilte det samme spørsmålet og sa at hun skulle spørre legen.
Det tok nesten en dag å få smertestillende.
De maste om at det var vanedannende-
-og at de ikke ville gi meg for høy dose.
Noen dager senere går jeg på jobb og forteller det til en kollega.
-Hun var på samme sykehus. -Med en helt annen historie.
Jeg fikk tatt blindtarmen to uker tidligere,-
-og jeg sa at det fremdeles gjorde vondt.
De undersøkte meg og sa at alt var i orden. Så spurte de om smertene.
Jeg sa at den lå på fem.
De ga meg oksykodon og spurte om jeg ville ha resept på en til.
-Dere har samme helseforsikring? -Ja, gjennom arbeidsgiveren.
Jeg ville ikke visst om forskjellen om jeg ikke hadde nevnt det på jobb.
Så forsket jeg selv på det og fant ut at det var en trend i hele landet.
-Svarte antas å tåle smerter bedre. -Jeg syntes jeg måtte anlegge sak.
-Og forliket? -Det var ikke mye.
Det jeg egentlig ville ha, var forandringer.
De skrev jo at de skulle gå igjennom rutinene sine.
-Ha sensitivitetsopplæring. -Og her er vi.
Den kvinnen risikerer 25 års fengsel for å ha prøvd å redde sønnen.
Her er et kart over inntekter etter postnummer.
Kan du vise meg hvor Bronx fylkessykehus ligger?
Jeg vil at domstolen skal notere...
Så her er det gale geniet i arbeid.
Jeg har portforbud om kvelden. Ellers ville jeg gjort dette på kontoret.
Ikke vær redd. Teipen river ikke malingen av veggene.
Det er kanskje derfor Jazz ser på nye hus på Internett.
-Det har hun ikke sagt til meg. -Jeg sa at det var for tidlig.
-Men jeg forstår instinktet. -Ja.
Så...vil du trene litt på meg?
-Late som om jeg er dommeren? -Vent nå.
-Heier ikke du på den andre siden? -Det kalles rollespill, advokat.
Hva fikk du vite om den nye saken hans?
Han har ikke kontakt med kriminelle elementer, hvis du spør om det.
Hva har han sagt om forholdet sitt til Spencer Richardson?
Bare at Richardson står for omkostningene og lønna.
-Det virket som et skritt riktig vei. -Du bør nok besøke Richardson.
Som arbeidsgiver til den du er tilsynsfører for.
Er det noe spesielt du vil vite?
Jeg vil bare vite at han ikke utnytter Wallace-
-og tvinger ham til ting hæren hans av ordentlige advokater nekter.
-Hvor hardt skal jeg gå på ham? -Bare still spørsmål. Rett på sak.
Jeg ser at du ikke syns det er behagelig å stille disse spørsmålene.
Jeg gjør jobben min, sir.
Du prøver å gå på stram line-
-mellom å gjøre jobben din og bli utnyttet som løpegutt.
Den balansen må jeg ha hver dag.
Jeg kan tenke meg at mange spør hvorfor du jobber innenfor et system-
-som holder folket vårt nede.
Jeg liker å tro at jeg gjør noe godt en gang iblant.
-Jeg holder folk som Wallace oppe. -Hva med meg? Du er i tvil?
Jeg beundrer det du har oppnådd. Og jeg vet du har støttet politiet.
Det er sikkert derfor kollegene mine er forvirret over hensiktene dine.
Sjefen din er bare en budbringer.
Statsadvokaten i Bronx lar dere løpe ærender for dem.
Vil du vite hva vi prøver å gjøre? Kom i retten i morgen og se selv.
Forsvaret prøver å skape en falsk forbindelse fra en enkelt historie-
-til behandlingen av Ms. Martin.
Forbindelsen er klar, herr dommer. Bevisst eller ubevisst-
-ble ikke Josh Martins hodeskade tatt like alvorlig som de hvites skader.
Så nå spekulerer du på legenes og sykepleiernes motiver?
Mr. Wallace?
Ms. Martin ble behandlet annerledes, akkurat som Mr. Wilson.
To enkelttilfeller utgjør ikke et mønster.
Det er derfor vi må se systemet i en større sammenheng.
-Og du skal utdanne oss? -Nei.
Sykehusets direktør skal gjøre det.
Mr. Kent. Kjenner du til Opticlear?
Det er en programvarealgoritme som hjelper oss med avgjørelser.
-Den brukes på tusenvis av sykehus? -Den er standarden.
Kjenner du til at medisinske forskere har fastslått-
-at den "standarden" undervurderer svarte pasienters pleiebehov sterkt?
Det er nok fremdeles diskutabelt.
Ikke ifølge smittevernet, Chicago- universitetet og Mass sentralsykehus.
Kjenner du til underdiagnostisering av depresjon hos svarte pasienter?
-Ja, generelt sett. -Overdiagnostisering av schizofreni?
Det er også sant.
Er det 50 % mindre sannsynlig at svarte pasienter får smertestillende?
Jeg vet ikke om det er 50 prosent. Og ingen hevder at dette er i orden.
Jeg spør ikke om det er i orden. Jeg spør om det er sant.
Protest, herr dommer.
Trekker Mr. Wallace hele USAs helsesystem for retten?
Ja, det gjør jeg.
Jeg trodde at dette gjaldt en enkelt episode på et spesielt sykehus.
Som jeg sa før: Ms. Martins opplevelse på Westchester United-
-må ses i en større sammenheng. Det er poenget mitt.
Jeg tillater det hvis du kan knytte det hele sammen, Mr. Wallace.
Dette en kart over inntekter etter postnummer.
Jeg vil at domstolen skal notere at Ms. Martins postnummer i Bronx-
-har en gjennomsnittsinntekt for en familie på 33 456 dollar-
-med 82 prosent fargede innbyggere.
Hva er gjennomsnittsinntekten for postnummeret der sykehuset ditt er?
Sånn omtrent...110 000 dollar.
Kan man så anta at da Ms. Martin kjørte forbi Bronx fylkessykehus-
-på vei mot sykehuset ditt, så ventet hun å få et bedre utstyrt sykehus?
-Det kan jeg ikke bestride. -Men det skal vel ikke være sånn?
Unns... Jeg er ikke sikker på om jeg forstår spørsmålet.
Det fins statlige programmer-
-som skal redusere kløften mellom private, godt finansierte sykehus-
-og fylkessykehus, av typen i Bronx som Ms. Martin unngikk.
Støtten til sykehus i lavinntektsområder?
Et milliardfond som skal sørge for ressurser til dårligere nabolag.
Ut fra tanken med det fondet-
-så vil man vel vente at sykehus i indre by...
-...skal få det meste av pengene? -I teorien.
Ikke i praksis. Mye av pengene går til private, rike sykehus, som ditt.
Jeg kjenner ikke til de nøyaktige bevilgningene.
Hvis Westchester United skal få tak i noen av de pengene,-
-så måtte dere vel søke om tildelingen?
På hvilket grunnlag kan deres sykehus søke om midler derfra?
18 % av akuttpasientene våre kommer fra lavinntektsområder.
18 prosent. Det var det som rettferdiggjorde røveriet.
-Protest. Herr dommer? -Trekkes tilbake.
Siden ditt sykehus og andre private, godt finansierte sykehus-
-avleder penger fra sykehus i indre by med det påskuddet-
-at dere også behandler mennesker fra lavinntektsområder...
Da Ms. Martin kom inn på sykehuset, en person fra en lavinntektsgruppe,-
-så burde hun forvente å bli behandlet som om hun hører til der.
Det er da selvsagt at hun må forvente god behandling på alle sykehus.
-Også vårt. -Ja.
Ja, det er det hun skal forvente. Men det var ikke det som skjedde, hva?
Du ligger veldig godt an. Vi må bare presse på.
-Henry. -Vi har dem på defensiven nå...
Hva er det som foregår?
Mr. Richardson sier at de tilbyr oss et forlik.
-Hvordan vet du det? -Statsadvokaten ringte meg.
-Istedenfor advokaten hennes. -Vi kjenner hverandre.
Han prøvde å få meg til å trekke meg. Jeg sa at vi ikke ga oss så lett.
Hva tilbyr de?
Ulovlig frihetsberøvelse istedenfor bortføring.
Og så tar de våpensiktelsen med i det.
-De vil ha en dom på fem år. -Fire år med god oppførsel.
-Du syns visst at vi bør ta imot. -Jeg syns det er forhastet.
Hvis du ikke har noe imot det, vil jeg snakke med klienten min-
-og familien hennes. Alene.
Hør her. Du føler at du står i takknemlighetsgjeld til Richardson.
Du tror kanskje at han vet hva som er riktig.
Men han har en annen agenda utover deg.
Det er å angripe helsesystemet-
-og skjemme ut Westchester-sykehuset.
Han vil utnytte saken din politisk for å få til forandringer.
Det er et verdig mål, men jeg må fortelle deg om riskene først.
Hvis du fortsetter å presse på, og det blir rettssak...
...så vil det tilbudet...
Det forsvinner.
Da risikerer vi i verste fall 25 år i tilfelle vi taper.
Hvorfor tror du ikke vi vinner hvis de allerede vil redusere siktelsen?
Hvordan tror dere at juryen vil være i Westchester?
Hva tror du forstadshusmødrene og magesyrefedrene sier til forsvaret?
Jeg regnet med at du ville si at vi måtte fortsette.
Jeg var i denne situasjonen en gang. Jeg hadde fått et straffeforslag.
Jeg lot knapt advokaten min forhandle, for jeg var uskyldig.
Jeg var overbevist om at det ville løse seg for meg på en måte.
Da det ikke gjorde det...
Jeg lå så mange netter på det stedet og glodde i taket-
-og klandret meg selv for det jeg hadde gjort.
Jeg visste hvordan familien min led.
Jeg tenkte at jeg aldri ville slippe ut.
Jeg håpet jo på det, men...jeg visste det aldri sikkert.
Det er ikke noe jeg ønsker for min verste fiende.
Hvis jeg kunne, så ville jeg gjort alt for å få igjen noe av den tiden.
Hvis jeg kunne gjort de ni årene om til sju eller til og med åtte...
...så ville jeg gjort det.
Jeg ville byttet hva som helst mot ikke å ha mistet den tiden.
Han går i niendeklasse når jeg kommer ut.
Hvis vi taper...så vil han være...34.
Og ha egne barn.
Jeg vet at det vil bli vanskelig, men det er likevel masse tid.
Fire år...
Ta vare på ham.
-Er dette virkelig det du vil? -Vi kan ikke ta denne risken.
Greit.
Jeg skal vente på deg på den andre siden.
Du ville la henne bli martyr for å få fram poenget?
-Saker trenger folk som vil kjempe. -Lett å si fra takleiligheten.
-Hun ba ikke om å bli en god sak! -Du trengte ikke fraråde henne det.
-Derfor kan jeg ikke jobbe for deg. -Fordi vi er uenige om noe?
Fordi jeg aldri kan la deg blande deg i sakene mine, som i dag!
Du vil gjøre det godt igjen mot meg. Det er flott hvis du kan stå for det.
Men jeg kan leve med det hvis du må ta tilbake pengene.
Du gjorde en strålende jobb. Bedre enn jeg hadde håpet på.
Jeg er jo skuffet over at du tenker så smått.
Livet og familien hennes er ikke noe smått. Ikke for dem.
Vi inngikk en avtale, og jeg skal holde løftet mitt.
Men du har mye igjen å lære.
-Hvordan gikk det? -Han trekker ikke midlene våre.
Godt gjort.
Jeg kan ikke jobbe med en jeg ikke stoler på.
Forstått. Jeg skulle ønske det var annerledes, men jeg forstår det.
Dette var grunnen til at jeg drakk før. En del av grunnen.
Klientene, all smerten...
Det vil bli tusen ganger verre for deg. For du forstår det-
-på en måte ingen annen advokat kan.
Det er en velsignelse for klientene dine, men...
...noen ganger vil det bli en forbannelse for deg.
-Skulle det muntre meg opp? -Nå kjører vi deg hjem.
Jeg har et sted å dra innom på veien.
AARONS HØSTKLÆR
AARONS SPORTSUTSTYR
AARONS MAPPER
Hva gjør du her borte?
Skriver innlegg om saken din. Alle snakker om den.
-Bør du ikke endre nettsidens navn? -Det trengs ikke.
Den har to betydninger. Dette er det den frie Aaron Wallace gjør nå.
Er det vi snakket om i orden?
-Selvsagt. Er det i orden for deg? -Ja. Det går bra.
-Hei, bestefar. -Hei.
Jazz sa at du var enestående i retten i dag.
-Å ja? -Synd at jeg gikk glipp av det.
-Jeg dro til lagerhotellet. -Å ja? Tok du med deg noe tilbake?
Det var så mye å gå igjennom.
Jeg tok med meg et par esker. De står nedenunder.
-Kan du ikke ta med dem opp? -Det var tungt, Marie.
Å se de eskene, med skriften din i tusj...
Så ryddig og organisert.
Herregud. Det er så lenge siden.
-Hvor lenge siden? -Beklager?
Når pakket du ned sakene mine og la dem på et lagerhotell?
Jeg...vet ikke. Det må ha vært...
...omtrent da jeg flyttet inn her. For rundt sju år siden.
Det er så lite her. Det fikk ikke plass til det.
Jeg forstår det. Det var bare det å se ting fra et helt liv...
Jeg bare...
Jeg vet ikke.
Inspirert av Isaac Wright juniors liv
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com