Сім'я шаблезубих котів.
Вони не одне тисячоліття процвітали на крижаній півночі.
Але прямо зараз їх мучить голод.
Звичної для котів здобичі у долинах стає дедалі менше…
бо клімат теплішає,
а тому травоїдні тварини шукають собі нові пасовища.
Та сьогодні, можливо, їм усміхнеться удача.
Стадо мамонтів іде на південь новим маршрутом.
Напад на таких сильних істот – велетенський ризик.
Однак вибору в них немає.
Кінець Льодовикового періоду.
Планета нагрівається, і всі ареали на планеті змінюються.
Лід відступає, усюди повертається вода,
і лісові тварини тріумфують.
А от для королів Льодовикового періоду
настає справжній кінець світу…
і вони борються за виживання.
ДОІСТОРИЧНА ПЛАНЕТА ЛЬОДОВИКОВИЙ ПЕРІОД
ВЕЛИКА ВІДЛИГА
ОПОВІДАЄ ТОМ ГІДДЛСТОН
Коти переходять до дій.
Найбільша небезпека?
Гігантський самець.
Непередбачуваний і могутній.
Вона поранена, але коти не здадуться.
Потепління змінило міграційні маршрути
у цій частині світу.
На узбережжі його наслідки вражають.
Багатий на мінерали лід сиплеться у величезних кількостях,
наповнюючи мілководдя поживними речовинами.
Ця сім'я морських корів припливла сюди попоїсти в густих заростях ламінарії.
Їх живить тала вода.
Ці велетні Льодовикового періоду – родичі ламантинів…
але завбільшки з кита.
Ламінарія – їхня улюблена їжа.
Але вона росте лише в прибережному мілководді…
а харчуватися тут ризиковано.
При відпливі вони нерідко застрягають на оголеному дні.
Через вагу тварині важко рухатися на суші.
А сьогодні пляж не найбезпечніше місце.
Короткомордий ведмідь.
На дві сотні кілограмів важчий за полярного ведмедя
і ще більш смертоносний.
Один з найбільших хижаків на Землі після динозаврів.
Він уловив запах.
Такого він ще не бачив.
Але пахне їжею.
Він спантеличений.
Короткомордий ведмідь здатен розірвати на шматки більшість тварин.
На щастя морської корови,
самець захищений міцною шкірою майже 2,5 сантиметра завтовшки.
Напад ведмедя просто його дратує.
Або нагадує йому вітальний масаж.
Вода прибуває.
Швидко.
Шанс ведмедя пообідати просто вислизає.
Пора вертатися в сім'ю.
І надолужувати втрачений час.
У прибережних водах велика відлига дарує морським коровам чимало ламінарії.
В інших велетнів Льодовикового періоду
життя ускладнюється.
Для тварин, які живуть за тисячі кілометрів на південь,
потепління перетворює ці чагарники на небезпечне місце.
Уночі колумбійському мамонту тут пастися безпечно.
Проте коли сходить сонце…
навіть на цього велетня чигає небезпека.
Смоляне озеро.
Смола виходить на поверхню з глибин земної кори.
У холодну пору озеро твердне, і по ньому безпечно ходити.
Та коли температура сягає 64 градусів…
смола перетворюється на липку смертельну пастку.
Сьогодні у неї втрапила нова жертва.
Північноамериканські шаблезубі коти – потужні мисливці.
Але вони не відмовляться від легкодоступного обіду.
Сонце низько, тому смола поки що тверда.
Вид «Вовк жахливий».
Найзапекліші суперники шаблезубих котів.
Вони полюють зграями, а їхні зуби легко трощать кістки.
Зграя повбиває кошенят, якщо випаде така нагода.
Шаблезуби й жахливі вовки – рівні суперники.
Проте смола все змінює.
За допомогою гострого нюху вовки знаходять безпечний шлях.
Малята у смертельній небезпеці…
тому мати знаходить сили вирватися.
Інші вовки нічим не можуть зарадити.
У смоляних ямах померли тисячі тварин Льодовикового періоду.
Цій сім'ї пощастило.
Температура по всьому світу росте,
тому й на луках життя докорінно змінюється.
Північні олені пристосовуються.
А от мегалоцеросу вижити значно важче.
Це велетенський олень Льодовикового періоду.
Для життя йому потрібна відкрита місцевість.
Та в ці краї повертається вода,
а тому все заростає лісами.
Він гордий власник найбільших за всі часи рогів.
Близько чотирьох метрів ушир.
У сезон парування вони помагають привабити самицю.
Але в цю пору стають тягарем.
Печерні гієни.
Люті хижаки, вдвоє більші за вовків.
Тисячі років вони полюють на цих велетнів.
Мегалоцероси швидкі.
Розігнавшись, вони досягають швидкості понад 80 км/год.
З перевагою на старті він легко відірветься від гієн.
Але ті не здаються.
Їхня стратегія стара, як світ.
Якщо вони будуть на хвості, щоб він не зупинявся…
і не мав змоги перепочити…
рано чи пізно вони його наздоженуть.
Може, навіть швидше, ніж думають.
Є лише один вихід.
Він у безпеці…
поки що.
Крижані покриви тануть,
і атмосфера Землі стає дедалі вологіша.
Тут, у тропіках,
ліси розширюються навіть швидше, ніж на півночі.
І в них повно дивовижних тварин…
наприклад, цей тенрек.
Вони люблять їсти комах…
і пташині яйця.
Щоправда, це він не подужає.
Усе-таки це найбільше яйце всіх часів.
І воно належить найбільшому птахові всіх часів.
Епіорніс – «птах-слон».
Яскрава борідка на шиї допомагає привабити самицю.
Цей велетень от-от стане батьком.
Щось не так.
Його пташеня не поспішає.
Відстає від графіка.
Епіорніси синхронізують відкладання яєць,
щоб пташенята вилупилися одночасно.
І зграя вирушає у спільну подорож.
Коли важиш тонну, летіти – не варіант.
Ніхто не любить так відставати.
Але пташеня геть не поспішає.
Усі інші вже пішли,
прямуючи до свого літнього дому на болотах.
Але пташеня все ще насилу підводиться.
Наступні дев'ять місяців він буде його єдиним годувальником і захисником.
Їм треба наздогнати колону.
Епіорніси не даремно пересуваються групою.
Ліс – небезпечне місце.
А відсталі стають головною ціллю.
Фоса велетенська.
Швидкий і спритний хижак, який полює із засідок.
Немає часу на перекус.
Колона прибула на місце призначення.
Сюди повернулися дощі…
і так з'явилися ці болота…
на яких повно корму й води.
А як же наші відсталі?
Вижило навіть пташеня, яке вилупилося останнє.
Болота розширюються, і щороку епіорнісів стає більше.
Велика відлига для епіорнісів – початок золотої доби
А от для велетенського оленя світ звужується.
У лісі чотириметрові роги – зайвий баласт.
Гієни зуміли перейти річку нижче за течією.
Застряг.
Дивовижний порятунок.
Скинувши роги, він урятувався.
До наступного сезону парування виростуть нові.
Але час для його виду, як і для гієн, добігає кінця.
Шаблезубі коти вистежують стадо мамонтів от уже два дні.
Терпіння принесло плоди.
Самець,
якого поранили під час першого нападу котів, відстає.
Він уразливий.
У світі котових шаблезуба кішка унікальна.
Вона володіє силою лева…
і спритністю леопарда.
Коти переживуть ще одну зиму.
Стадо мамонтів – також.
Але їхній світ змінюється.
Новий хижак, якого породив Льодовиковий період,
захоплює кожен куточок планети.
І його історія триває й дотепер.
ДОІСТОРИЧНА ПЛАНЕТА ПІД ЛЬОДОМ
Льодовиковий період – доба велетенських ссавців.
Але майже всі вони вимерли в часи великої відлиги.
Дуже химерно й уявляти,
що великі тварини, які колись існували, повністю зникли.
Що з ними сталось?
І чому?
ДЕ ПОДІЛИСЯ ВЕЛЕТНІ?
Відповідь знаходимо в несподіваному місці.
У Лос-Анджелесі.
Коли приїжджаєш в ЛА й бачиш велетенську мережу автострад,
то важко й подумати, що в цих краях зафіксовано…
ДОКТОР ЕМІЛІ ЛІНДСІ КУРАТОРКА
…так багато решток Льодовикового періоду.
Наче африканська саванна на стероїдах.
Небагато людей приїздить у ЛА займатися палеонтологією.
Але дехто таки приїздить.
Так сюди потрапила я.
Емілі тут через одне надзвичайне місце.
Древня смоляна яма – бітумні ями Ла Бреа.
Бітумні ями Ла Бреа – найбагатше місце скам'янілостей Льодовикового періоду.
Ми знайшли близько п'яти мільйонів скам'янілостей…
БІТУМНІ ЯМИ Й МУЗЕЙ ЛА БРЕА ЛОС-АНДЖЕЛЕС
…і ледь чи не щодня розкопуємо нові.
Ці смоляні ями
зіграли роль пасток, які ловили й зберігали
все живе, що в них ступало,
і таким чином зібрали неймовірні свідчення про життя в Льодовиковий період.
У Ла Бреа шалено багато викопних решток.
Кількість кісток…
ДОКТОР ВІКТОРІЯ ГЕРРІДЖ ЕВОЛЮЦІЙНИЙ БІОЛОГ
…які знайшли тут, просто вражає.
Ми ідентифікували близько трьох тисяч шаблезубих котів.
П'ять тисяч жахливих вовків.
Це Алладінова печера скам'янілостей.
Дивує те, що в якийсь момент скам'янілості зникають…
наче тварин просто стерли з лиця землі.
Ми можемо провести радіовуглецевий аналіз кісток
і точно визначити, коли вони зникли.
Дивовижно, але майже всі ці види
зникли фактично в один час.
Усі наче наткнулися на стіну 13 000 років тому і більше не з'являлися.
Безкраї пейзажі, які кишать стадами велетенських
істот Льодовикового періоду, раптово випаровуються.
Зникнення цих тварин змушує нас замислитись:
«Чому це сталося так раптово?»
По-перше, наприкінці Льодовикового періоду
клімат змінювався надто швидко.
Каліфорнія нагрілася на десять градусів усього за кілька тисяч років.
Половина дерев зникла.
Посухи тривали десятиліттями.
Можливо, тварини
просто не встигали адаптуватися до таких швидких змін клімату.
Але робота в Ла Бреа показує, що було ще щось.
Команда розглядала зразки кори з озера неподалік,
щоб зрозуміти, що в ті часи діялося з середовищем.
І нас здивувало, що в ту пору значно збільшилася кількість вугілля.
З'явився новий вид.
А з ним прийшла нищівна сила.
Вогонь – найпотужніша зброя, винайдена людиною.
Ми палимо вогонь для їжі, для освітлення, щоб розчистити землю для полювання.
Перші люди в цих краях жили, наче в пороховій бочці.
Вони принесли з собою джерело займання.
За десятки тисяч років
на цих територіях не бувало такої пожежної активності.
Це ж ніби бомба.
Яка може знищити довкілля дотла…
ДОКТОР ЕЛЛА ҐІЛБЕРТ КЛІМАТОЛОГ
…і чинить шалений тиск на тварин, які там живуть.
Ми не знаємо, були ці пожежі навмисні чи випадкові,
але вони руйнували ареали проживання тварин.
А в поєднанні з мисливським умінням наших предків…
це була ідеальна буря.
По всій планеті
кліматичні зміни й людська діяльність
знищили ледь чи не всіх велетнів Льодовикового періоду,
і саме так постав сучасний світ.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська