Saabeljate hammastega kaslaste pere.
Nende liik on siin jäisel põhjamaal tuhandeid aastaid jõudsasti elanud.
Aga praegu on nad nälgimas.
Saakloomi, mida need kaslased jahivad, on hakanud siinsetes orgudes nappima…
sest kliima on soojenemas,
mis sunnib rohusööjaid uusi toitumisalasid otsima.
Täna võib neil vedada.
Mammutikari üritab uut teed mööda lõunasse minna.
Nii võimsate olendite ründamine on tohutu risk.
Aga neil pole valikut.
Käes on jääaja lõpp.
Planeedi soojenemisega on iga elupaik Maa peal muutumas.
Jää taandudes naaseb vesi maastikule
ja metsaloomad elavad jõudsalt.
Aga jääaja valitsejate jaoks
on neile tuttav maailm lõppemas…
ja neil on raske elus püsida.
SUUR SULA
JUTUSTAB TOM HIDDLESTON
Kaslased asuvad rünnakule.
Suurim oht?
Hiiglaslik isane.
Ettearvamatu ja võimas.
Emane sai viga, aga need kaslased ei anna alla.
Soojenev kliima on muutnud rändeteid selles maailma osas.
Rannikul on soojenemise mõju suurejooneline.
Merre kukub tohutul hulgal mineraalirikast jääd,
mis täidab madala vee toitainetega.
See meriveiseliste pere tuli siia metsa, et süüa lehtadrusid,
mis vohavad tänu sulaveele.
Need jääaja hiiglased on lamantiinide sugulased…
aga nemad on vaalasuurused.
Lehtadrud on nende lemmiktoit.
Aga neid kasvab vaid madalates rannavetes…
seega võib siin söömine riskantne olla.
Mõõnaga kiputakse kuivale jääma.
Veest väljas on see isane liikumiseks liiga raske.
Ja täna pole see rand hea koht, kus olla.
Lühikoonuline karu.
Jääkarust 200 kilo raskem
ja veelgi ohtlikum.
Üks suurimaid kiskjaid, kes on saurustest saati Maa peal kõndinud.
Ta haistab midagi.
Ta pole eal midagi sellist näinud.
Aga see lõhnab toidu moodi.
Kogu asi ajab teda väga segadusse.
Lühikoonuline karu suudab enamiku loomadest ribadeks rebida.
Meriveiselise õnneks kaitseb teda tugev 2,5 cm paksune nahk.
Karu rünnak on pelk ärritus.
Või siis teretulnud seljasügamine.
Tõus on taas alanud.
Kiiruga.
Karu jaoks on eine käest pääsemas.
Aeg oma perega taas liituda.
Ta peab kaotatud söögiaja tasa tegema.
Rannikul annab suur sula meriveiselistele rohkem toitainerikkaid lehtadrusid…
samas paljude jääaja hiiglaste jaoks
on elu raskemaks muutumas.
Mitu tuhat kilomeetrit lõuna pool elavate loomade jaoks
muudab soojenev kliima selle põõsastiku ohtlikuks paigaks.
Öösel on kolumbia mammuti jaoks piisavalt turvaline, et siin süüa.
Aga kui päike tõuseb…
on isegi see hiiglane ohus.
Asfaldijärv.
See tungib pinnale sügavalt maakoore seest.
Jahtunult on see tahke ja selle peal on ohutu kõndida.
Aga kui temperatuur tõuseb 64 kraadini…
muutub see kleepuvaks surmalõksuks.
Täna nõudis see uue ohvri.
Põhja-Ameerika mõõkhambulised kaslased on võimsad kütid.
Aga nad ei ütle raipe näol kergest einest ära.
Päike on madalal, seega tõrv on endiselt jalge all tahke.
Ürghundid.
Mõõkhambuliste kaslaste ohtlikud rivaalid.
Nad jahivad karjas ja suudavad konte puruks hammustada.
Kari tapab kaslase pojad, kui selleks võimalus avaneb.
Mõõkhambulised ja ürghundid on võrdväärsed vastased.
Aga tõrv on kõike muutnud.
Ürghundid leiavad oma võimsa haistmismeele abil ohutu tee.
Kuna pojad on surmaohus…
leiab ema vabanemiseks vajaliku jõu.
Kari pole võimeline aitama.
Tõrvaaukude tõttu hukkusid tuhanded jääaja elanikud.
Sel perel läks õnneks.
Temperatuurid tõusevad kõikjal maailmas
ja elu muutub märkimisväärselt ka jääaja rohtlates.
Need põhjapõdrad tulevad toime.
Aga Megaloceros'e jaoks on ellujäämine palju raskemaks muutumas.
Ta on hiiglaslik jääaja hirv.
Tema vajab jõudsasti elamiseks lagedat maad.
Aga vesi on maastikule naasmas
ja metsad võtavad taas võimust.
Ta on aegade suurimate sarvede uhke omanik.
Nende pikkus ühest otsast teiseni on 3,7 meetrit.
Innaajal aitavad need paarilist ligi meelitada.
Praegusel aastaajal on need aga koormaks.
Koopahüäänid.
Metsikud kiskjad, hundist kaks korda suuremad.
Nad on mitu tuhat aastat neid hiiglasi jahtinud.
Megaloceros'ed on kiired.
Kui nad saavad hoo sisse, võib nende kiirus tõusta üle 80 km/h.
Edumaaga saab ta hüäänide eest ära joosta.
Aga nad ei anna alla.
Neil on igivana strateegia.
Kui nad püsivad piisavalt lähedal, et ta peab aina edasi jooksma,
ega lase tal kordagi hinge tõmmata…
siis nad võivad ta ära väsitada.
Võib-olla isegi varem, kui arvata oli.
Siit pääseb vaid ühel moel.
Väljaspool ohtu…
vähemalt praegu.
Jääkilpide sulades
muutub Maa atmosfäär aina märjemaks.
Siin troopikas laienevad metsad isegi kiiremini kui põhjas.
Ja need on täis kummalisi loomi…
nagu see tenrek.
Neile maitsevad putukad…
ja linnumunad.
Aga see muna käib temal üle jõu.
See on ju lõppude lõpuks aegade suurim muna.
Ja selle omanik on aegade suurim lind.
Raitlind.
Nende kirevad kaelalotid aitavad paarilist ligi meelitada.
Sellest hiiglasest saab kohe isa.
Aga midagi on valesti.
Tema järglasel läheb omajagu aega.
Ta on hilinemas.
Raitlinnud sünkroniseerivad munemise,
et pojad kooruksid samal ajal.
Kari läheb koos matkale.
Kui sa kaalud terve tonni, pole lendamine valikuvõimalus.
Mitte kellelegi ei meeldi maha jääda.
Aga see järglane ei lase end tagant kiirustada.
Teised juba lahkusid,
et minna oma suvekoju märgalas.
Aga see tüdruk kipub veel veidi vaaruma.
Järgmised üheksa kuud on isa tema ainus toitja ja kaitsja.
Nad peavad kolonnile järele jõudma.
Raitlinnud rändavad asja pärast koos.
Mets on ohtlik koht.
Mahajääjad on peamine sihtmärk.
Hiidfossa.
Varitsev kiskja. Kiire ja vilgas.
Praegu pole suupiste jaoks õige aeg.
Kolonn jõudis oma sihtpunkti.
Vihm on siia naasnud…
luues selle märgala…
kus on kõigi jaoks küllaga süüa-juua.
Aga mahajääjad?
Isegi viimane kooruja jõudis tervena kohale.
Märgalade laienedes kasvab nende lindude arv iga aastaga.
Suur sula on raitlindude kuldajastu algus.
Aga hiidhirve jaoks on maailm kahanemas.
Metsas võivad 3,7-meetrised sarved saatuslikuks saada.
Hüäänid leidsid allavoolu minnes koha, kust pääsevad üle jõe.
Kinni jäi.
Imekombel pääses.
Sarvede maha heitmine päästis ta.
Järgmiseks innaajaks kasvavad uued sarved.
Aga tema liigi ja hüäänide jaoks on aeg otsa saamas.
Mõõkhambulised kaslased on kaks päeva mammutikarja jälitanud.
Nende kannatlikkus tasus end ära.
Kaslaste esimeses rünnakus viga saanud isane on teistest maha jäänud.
Ta on haavatav.
Kaslaste maailmas on temasugune emane unikaalne.
Tal on lõvi jõud…
ja leopardi vilkus.
Kaslased elavad veel ühe talve üle.
Mammutikari samuti.
Aga nende maailm on muutumas.
Uus kiskja, kes sündis jääajaga,
on planeedi igasse nurka levimas.
Ja see lugu kestab siiani.
PREHISTORIC PLANET JÄÄ ALL
Hiiglaslikud imetajad valitsesid jääaega.
Aga peaaegu kõik neist surid suure sula ajal välja.
Pöörane ja üliveider on mõelda,
et kõik kunagised suured loomad kadusid täielikult.
Mis nendega juhtus?
Ja mis põhjusel?
KUHU KÕIK HIIGLASED KADUSID?
Vastuseid on ühes üllatavas kohas.
Los Angeleses.
Los Angelesse tulles ja massiivset maanteede võrku nähes
ei tuleks pähegi, et siin on üks kõige rikkalikumaid…
ABIKURAATOR
…jääaja andmete kogusid terve planeedi peal.
Nagu äärmuslik versioon Aafrika savannist.
Enamik inimesi ei koli LA-sse, et paleontoloogina töötada.
Aga mõned meist teevad seda.
Selleks ma siin olengi.
Emily on siin erakordse paiga tõttu.
See on iidne asfaldijärv, mida nimetatakse La Brea tõrvaaukudeks.
La Brea tõrvaaugud on rikkalikem jääaja fossiilidega paik maailmas.
Me oleme leidnud ligi viis miljonit fossiili…
LA BREA TÕRVAAUGUD JA MUUSEUM LOS ANGELES
…ning me kaevame siiani peaaegu iga päev uusi välja.
Sellised asfaldijärved
on toiminud lõksudena, mis püüdsid kinni ja säilitasid
kõike elusat, mis juhtus nende peale kõndima.
Nii tekkisid kõige vapustavamad jääaja elu arhiivid.
La Breas on uskumatult rikkalik fossiilide kogu.
Sealt leitud luude arv…
EVOLUTSIOONIBIOLOOG
…on erakordselt suur.
Meil on arvatavasti ligi 3000 mõõkhambulist kaslast.
5000 ürghunti.
See on nagu fossiilidega versioon Aladdini koopast.
Kummaline on see, et teatud hetkest alates fossiile enam ei tekkinud…
nagu loomad lihtsalt kadusid maamuna pealt.
Me saame radiosüsinikmeetodiga luu vanuse määrata
ja loomade kadumise täpse aja tuvastada.
Üllatav oli see, et peaaegu kõik liigid
kadusid täpselt samal ajal.
Nad kõik haihtusid 13 000 aastat tagasi ega ilmunud enam uuesti välja.
Nendel avaratel maastikel elas suurel hulgal karju,
tohutuid jääaja olendeid, keda äkki lihtsalt polnud enam.
Nende loomade kadumine paneb meid imestama,
miks see nii äkitselt juhtus.
Üks põhjus oli see, et jääaja lõpus muutus kliima liiga kähku.
California läks vaid paari tuhande aastaga kümme kraadi soojemaks.
Pool puudest kadus.
Põuad kestsid mitukümmend aastat.
Võimalik, et loomad
lihtsalt ei suutnud muutuva kliimaga piisavalt kiiresti kohaneda.
Aga La Breas tehtud töö näitab, et midagi muud oli teoksil.
Tiim hakkas uurima lähedal asuva järve südamikuproove,
et mõista, mis tol ajal keskkonnaga toimus.
Ja tõeliselt üllatav on see, et näha oli söe hulga väga suurt kasvu.
Saabus uus liik.
Ja sellega koos tuli ka uus laastav jõud.
Tuli on võimsaim tööriist, mille inimesed on leiutanud.
Me süütasime tule söögitegemiseks, öösel nägemiseks, küttimiseks.
Esimesed inimesed, kes siia kanti tulid, elasid täielikult tulehakatise keskel.
Inimesed tõid siia süüteallika.
Kümnete tuhandete aastate vältel
polnud sellisel määral põlenguid olnud, ligilähedalgi mitte.
Justkui pomm plahvatas.
See võib keskkonda täielikult laastada…
KLIIMATEADLANE
…ja seal elanud loomadele tohutult survet avaldada.
Pole teada see, kas põlengud olid tahtlikud või õnnetused,
aga need hävitasid loomade elukohti.
Kõik see koos meie esivanemate küttimisoskustega
oli saatuslik tegurite kooslus.
Kogu planeedi peal tappis kliimamuutus ja inimtegevus üheskoos
peaaegu kõik jääaja hiiglased,
pannes alguse maailmale, mida teame nüüd tänapäeval.
Tõlkinud Silver Pärnpuu