EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Er uppmärksamhet, tack. Renfes tåg nummer 1486
mot Paris avgår strax från perrong åtta. Passagerare, var vänliga och gå ombord…
Kom nu. Tåget ska gå.
Stanna! Polis!
Stoppa dem!
Spring!
Stanna! Polis!
-Fikus! -Handfängsla honom.
-Ställ dig upp! -Res dig!
För bort avskummet!
-Res dig! -Snälla…
Rör dig inte.
Kom nu.
Ursäkta.
Ni sitter nog på fel plats.
Gabino har anhållits. Mexikanen försvann. Men de hittar nog honom snart.
-Det blir bäst så -Han är fruns barnbarn.
-Men han brås på sin mor. -Fru Amparo!
Ni övertalade Gregorio att skicka honom i fängelse.
Ni kan få honom att ångra sig.
Din son är precis där han ska vara, med sina gelikar.
Och snart delar frun cell med andra mördare.
Vad ska han säga från fängelset? Ingen kommer att lyssna på honom.
-Frun glömmer att jag har brevet. -Skrivet av en sodomit utan trovärdighet.
Tänk noga igenom hur ni tänker göra.
Frun vet inte hur långt jag kan gå för att hjälpa min son.
Var det därför du skaffade pistolen?
Det gläder mig att du äntligen har blivit som dem du avskyr.
POLIS
Nu får du som du förtjänar, fikus!
DÖDEN ÄR EN TJÄNSTVILLIG HANDLING
In här.
-Jag vill prata med far. -Är du verkligen säker på det?
-Vad anklagas jag för? -Allt, förutom för att vara fikus.
Vi vill vara ensamma, tack.
Vem har gjort det här?
Var det här?
Spelar det roll?
Sonen min.
Tro mig, det här gör mest ont för mig.
Jag har…ingenting att säga till om.
Lagen är som den är.
Du har begått ett brott.
Det förstår du väl?
-Jag har inte gjort något fel. -Nej, jag vet. Men lyssna nu.
Det är bättre att du är här och får behandlingen som du behöver…
…för ditt avvikande beteende.
Jag vill åka till Mexiko och aldrig komma tillbaka.
-Du ska bli frisk. -Lázaro är bara en vän.
En vän? En vän!
Jag ångrar djupt att han kom in i våra liv.
Vakter!
Var är din kamrat?
Långt härifrån.
På väg till Frankrike.
Om du ljuger kan jag inte hjälpa dig.
Du får en chans till.
Var är han?
I Frankrike.
Nej!
Far!
Snälla!
Det räcker.
-Min son är där inne. -Jag beklagar.
-Ring min make. -Det är han som inte vill släppa in er.
Han vet inte ens att jag är här.
-Han anade väl det. -Jag har rättigheter!
Frun!
Vi vill inte bruka våld.
Stanna inte.
ARBETE – DISCIPLIN – LYDNAD FRANCO – SPANIEN
Fakturan är…
Vad händer här?
Vi pratar mer sen.
-Gregorio har svikit oss. -Varför då?
-Han kanske fick ett bättre erbjudande. -Utan att säga något?
Hur gör vi nu?
Det vet jag inte, sonen min.
-Ska vi höja hans andel? -Det går inte.
-Något måste vi göra. -Nej.
Han fattade sitt beslut, och jag mitt. Jag anmälde hans fikus till son.
Gabino?
Han gav själv ordern, och nu är han anhållen.
Hur tänkte du? Vi kan bli anklagade för korruption.
-Nej, det är värre för dem än för oss. -Vi kan bli ruinerade på grund av dig!
Du säger inte så till mig igen.
Aldrig igen.
-Kan jag få lite vatten? -Det har du redan fått.
Hej.
Vem är du?
Jag såg dig under förhöret.
Jag är här av samma skäl.
Varför är vi här?
-Du är inte spanjor, va? -Jo.
Men jag har bott utomlands i flera år.
Var inte orolig. Barn från rika familjer släpps alltid ut.
Somliga homofiler har tur.
Hur då?
För att ens egen far försöker kväva ihjäl en?
Fy fan.
Kompis…
Om du får gå, gör du mig en tjänst då?
Det verkar inte troligt.
Jag ber dig.
Gå till Calle de Apodaca 15 och fråga efter en David.
Hälsa honom att jag älskar honom.
Be honom att gömma sig.
För jag…
Jag blir aldrig fri igen.
Och snart är jag tvungen att tjalla.
Jag är glatt överraskad.
Det här säger mycket om en person.
Tackar.
Ursäkta att jag snokar…
…men är din son aktiv eller passiv?
Det vet jag inte.
Jag frågar bara så att han hamnar rätt. I Huelva eller Badajoz…
Jag förstår, men jag tänkte snarare, ifall det skulle gå för sig såklart,
att han kan få behandling på ett mentalsjukhus.
Det är okonventionellt, men…
…eftersom han är din son kan vi nog göra ett undantag.
Tusen tack.
Och…den andra fikusen?
Vi arbetar på saken.
-Han har blivit ett varnande exempel. -Ja.
Nu kommer man att tänka två gånger innan man ägnar sig åt sådant snusk.
Gör mig inte besviken.
Carlos! Gården.
Ni får två minuter.
Hur mår du?
Vad gör du här?
Har du sagt något om mig?
Och om jag har det?
Så nedrig är jag inte.
Jag är ledsen.
Jag ville bara att du skulle åka, men du struntade i varningen.
Nu vet du att du svävade i fara.
-Och du hade inget med saken att göra? -Nej, det svär jag.
Tror du att jag önskade det här?
Jag har inte varit en bra vän sedan du kom tillbaka,
men livet är annorlunda här.
Ibland rena helvetet.
Är du och Lázaro ihop?
-Han är bara en vän. -Du kan säga som det är.
Det är sant.
Vi är inte mer än så.
Han är tyvärr bara en god vän.
Vet du om de har hittat honom?
Jag vill hjälpa dig.
-Alonso… -Det blir inte så mycket värre än här.
Det är hemskt här.
Du ska inte behöva lida längre.
Brevet?
Vad är det?
Nyckeln till hennes skåp. Hon förvarar det där.
-Varför är det inte här? -De släpper inte in mig på klubben.
-Har Rosario sett nyckeln till mitt skåp? -Nej, det har jag inte.
-Hur ska jag veta var den är? -Jag brukar ha den i necessären.
-Jag rör aldrig den. -Men någon har tagit nyckeln.
-Ingen annan vet vart den går. -Frun kan leta på mitt rum om hon vill.
Har det med fru Amparo att göra?
Vad sa ni?
Jag är ledsen.
Jag är ledsen att fruns son har hamnat i fängelse.
-Hallå? -Fru Falcón? Detta är Pilar Domínguez.
-Vem då? -Pilar Domínguez. Från skytteklubben.
Då förstår jag.
Ursäkta att jag stör, men Lázaro, mexikanen, är här och han…
-Mår han bra? -Jo, han mår bra.
Säg att jag är på väg. Lämna honom inte ensam.
SÄKERHETSDIREKTÖREN – FRIGIVNINGSBREV
Min son!
Vi får den där stämpeln snart.
Om allt går det som det ska ordnar fru Amparo det innan han förs bort.
Hoppet är inte ute. Vi ska få ut honom.
Vad är det?
Far är död.
Han dog…
…i lunginflammation.
Det är inte sant.
De kanske tog fel. Det finns många fångar där.
Nej, de tog inte fel.
-Jo, det gjorde de. -Mor…
Han är död.
Frun? Den här vägen.
-Såg någon honom? -Nej. Han är här inne.
-Jag trodde aldrig vi skulle ses igen. -Inte jag heller.
- Vad hände? -Allt gick så fort.
-Vi kom ifrån varann. Jag lovar… -Det är inte ditt fel.
-Hur mår han? -Jag får inte träffa honom.
-Har du pratat med din man? -Gregorio ångrar sig aldrig.
Vi måste göra något.
Det finns bara en lösning.
Så, har Gregorio varit hygglig?
Ja. Han är krävande, men jag lär mig mycket.
Det gläder mig.
Jag skulle inte ha rekommenderat dig om du inte passade för tjänsten.
Även om dina föräldrar hade insisterat.
Vi ville ha rätt person, och det hittade vi.
-Tack. Det är en väldigt bra möjlighet. -Jag vet.
-Nu är du skyldig mig en tjänst till. -Vad menas?
Jag behöver ett frigivningsbrev, som ser ut så här…
Med samma namn…
…stämplat och i gott skick.
-Varför inte fråga er son? -Det angår dig inte.
-Jag kan bli uppsagd. -Möjligtvis.
Men om du inte gör det så är det en garanti.
-De väntar på frun. -Tack. Jag kommer strax.
Gärna på en gång.
När jag var 20 år vann jag ungdomsturneringen i duvskytte.
Sedan dess är den här klubben och dess vapen en stor del av mitt liv.
Ja, jag har alltid siktat oerhört bra.
Jag har sällan missat målet, varken med duvor eller i livet.
Här träffade jag min make Cristóbal. Må han vila i frid.
Och här har jag varit på fler fester än jag ids komma ihåg,
i sällskap av vänner, varav några är här idag.
Vänner som jag har stannat hos i vått och torrt.
Av de skälen, är jag 50 år efter segern…
Ja, det har gått 50 år, men det talar vi tyst om.
Femtio år senare inviger jag stolt ungdomsturneringen i duvskytte.
Jag är stolt över våra unga tävlande, och jag har bara ett råd…
För att skjuta bra och ta hem segern behövs mer än ett bra sikte.
Man måste ha ett sinne för beräkning. Och för att ha det måste man vara orädd.
Man vinner inte bara ett pris, man vinner också en av livets kamper:
att inte bli frustrerad.
-Må bästa tävlande vinna! -Bravo!
Tack ska ni ha, allihopa.
-Var har du varit? -Jag glömde geväret i bilen.
Är du min mamma?
Ta det lugnt. Du är omöjlig att prata med.
Gör inte det, då.
Alltid lika charmerande. Vilket fint tal.
Och vilken dag! Det ser ut som att det spricker upp.
-Ja, minsann. Hoppas ni har det bra också. -Jadå.
Ni ser inte ut att må så bra dock.
-Damerna? -Ja.
Synd att det sparas till eftervärlden.
Njut nu av tävlingen.
Tack, Amparo.
-Redo. -Redo!
Ja.
Kom in.
Herr Gregorio? Jag lägger skjortan på sängen.
Tack.
Rosario!
Rosario?
Någon anstränger sig verkligen för att förlora.
Pratar du om dig själv?
Det är ni som kommer lipa när jag vinner tävlingen.
Som om…
Ursäkta. Får jag tala med er?
Det angår inte mig, men eftersom jag såg er tillsammans…
Vad gäller det?
Mexikanen är på rymmen. Han har synts här.
Har du sett honom?
Han försvann in i skogen.
Nämn inte det för någon. Förstått?
Nu finns det ingen återvändo.
Jag kommer aldrig att ångra det.
Där är de!
-Ta med dem. -Kom nu!
-Kom igen. -Sätt fart!
Jag beklagar.
-Kom nu! -Släpp mig!
Följ med här!
-Var är Mina? -Håll tyst!
KÄRA MOR…
-Hallå? -Jag ringer från skytteklubben.
Vi hittade fru Falcón i skogen med den där mexikanen som rymde.
-Vad är det jag hör? -Vi hittade dem i skogen, herrn.
Nakna.
-Är det säkert? -Ja, herrn. Jag beklagar djupt.
-Vem hittade dem? -Santos dotter Cayetana.
Följ med.
Vart då?
-Ta ut honom. -Det ska bli.
-Lova att du gör det. Svär på ditt liv. -Jag lovar.
Porten!
-Öppna dörren! -Fröken får inte komma in. Han är farlig.
Genast!
Oroa dig inte.
-Vad tänker du göra? -Jag ska inte skada dig.
Allt är mitt fel.
Jag trodde inte att det skulle gå så här långt.
Ända sedan vi träffades…
…har jag bara velat vara med dig.
Snälla…
-Snälla, förlåt mig. -Jag vill inte höra.
Låt mig hjälpa dig.
Jag kan hjälpa dig ut härifrån.
Den här tar dig till Barcelona och därefter till Paris.
Det är nu eller aldrig.
-Jag kan inte. -Jo, det kan du.
Jag följer med dig.
Du och jag.
I Paris.
Kan du föreställa dig det?
Du som dansar, och jag som finns vid din sida.
Vi kan båda börja på ny kula, långt bort från alla människor här.
Du behöver bara säga ja.
Jag vill.
Gör du?
Vi åker.
Din stackars idiot!
Du…lyckades nästan komma undan.
Men du var inte smart nog.
Tror du verkligen att någon som du kan vinna i ett bråk med mig?
Nej, men jag tyckte mycket om det.
Vakt!
Bind honom hårdare. Han försökte rymma.
-Varför ska vi till klubben? -Det får du snart veta.
Jag vet inte hur många misstag en person kan begå.
Men jag har haft fel om dig mer än en gång.
Jag skulle vilja vrida tillbaka klockan.
Jag ångrar djupt det som har hänt.
Jag vet inte om jag kan förlåta mig själv, eller om du kan.
-Gick det bra? -Det är ingen fara.
Jag har alltid vetat att ert äktenskap skulle sluta i katastrof.
Ta inte det här på fel sätt, men jag ser dig som korkad.
Men inte korkad nog för att förstöra allt.
Du kan säga vad du vill. Varför skulle jag bry mig nu?
Har du förlorat all respekt? Du är fortfarande fru till min son.
En äktenskapsbrytare visserligen,
men vad kan man förvänta sig av en mexikansk nolla?
Jag önskar att vi hade kommit bättre överens.
Det är omöjligt. Man kan inte lita på en som du.
Vet du varför jag dödade honom?
När man gifter sig föreställer man sig att ens make ska göra en lycklig livet ut.
Men innan man vet ordet av…
…är man inlåst i en förgylld bur och kan inte ta sig ut.
Ens make ser inte på en längre.
Han låter en inte prata.
Man betyder ingenting.
Allt som återstår att göra är att härda ut.
Eller försöka ta sig ut.
Men problemet är att man också har en son att uppfostra.
När min make vände mig ryggen riktade jag geväret…mot honom.
"Cristóbal, titta hit!"
Han vände sig om och jag tvekade inte en sekund.
Jag bara sköt.
Jag vet inte om det var jag.
Allt jag minns efter det…
…är att han låg ner…
…och att jag höll i ett gevär.
Då såg jag Gabino.
Han stod vid ett träd och tittade på mig.
Jag trodde inte att det var ett problem. Barn blir ofta förvirrade.
Men jag har insett att han vet precis vad som hände.
Det var för sent.
Nu ångrar jag det. Jag var en riktig idiot.
Han är skör, men också fikus.
Jag borde ha anat att han skulle berätta.
Att du bara vågar!
Jag borde ha gjort slut på saken den eftermiddagen.
Då hade vi sluppit att bli utskämda.
Jag struntar i vad som händer mig…
…men du kommer att ångra vad du gjort mot min son på din dödsbädd.
Vi är två arga mödrar.
Men skillnaden mellan oss två…
…är att du saknar modet som jag hade när jag räddade min son.
Fruns son är här.
Det är meningslöst att spela offer.
Synd att du inte hinner lösa det.
-Jag har ordnat en bil åt herrn. -Ur vägen.
Gregorio?
Gregorio! Hon är inlåst i troférummet.
Varför dröjde det? Jag skäms så.
Varför?
Varför gjorde du det?
Hur vet du att det är sant?
Om du tror att jag är en mördare så döda mig här och nu.
Allt jag har gjort har varit för oss. Ska det här vara tacken?
-Amparo, gick det bra? -Ja, det är ingen fara.
-Vad bra att vi åker hem. -Minsann.
Alonso, vill du köra?
-Åk ni. Jag kommer sen. -Snälla, Alonso.
Vet du vad det värsta är med att leva i en lögn?
Och att varje dag vakna med en tanke som aldrig försvinner?
Till slut blir man galen.
Man vet inte om det man vill är äkta eller bara galenskap.
Jag är glad att du vet.
Du gjorde mig en tjänst.
Nu vet jag precis hur jag vill göra.
Lämna mig ifred.
Hur är det att vara med en man?
-Gå. -Snälla.
Min första gång var inte i stan. Det var på landet.
Jag tillbringade två månader där.
Och jag badade med grannens son varje dag.
Han var lite äldre.
Han skjutsade mig på cykeln.
Jag var rädd.
Men en dag sa han åt mig att hålla om honom.
Så jag inte ramlade av.
Allt som hördes var ljudet från cikadorna.
När vi kom fram sa han att han hade glömt badbyxorna.
"Vi åker tillbaka," sa jag.
Han sa att det inte behövdes.
Han tog av sig byxorna.
Och han gjorde det precis bredvid mig.
Jag visste det inte…
…men jag hade drömt om det länge.
Han började kyssa mig i nacken…
…på ryggen…
Jag kände mig berusad.
Allt var möjligt.
Jag kände bakom mig med handen.
Den var stor.
Han sa att jag inte skulle vara nervös.
Det knöt sig i magen.
Som att ramla från en klippa och innan man når marken…
…så lyfter man.
Jag kände allt.
Hans tunga.
Hans svett.
Hans höfter som slog mot mig.
Bara så där…
…tills jag gav efter för njutningen.
Nej! Alonso, nej!
Släpp den.
Snälla, släpp den.
Jag lämnar dig inte.
Vi måste hjälpa varann.
Vad är det som händer?
Hallå!
-Gabino, stanna! -Far, vad gör du?
-Far! -Släpp honom!
-Far! -Rör honom inte!
Gregorio!
-Låt dem gå. -Försvinn!
Gör det inte.
Jag kan inte bara låta det vara.
Struntar du i att din mor har idkat samlag med din vän?
Snälla, det är inte sant.
Berätta ni.
Mor?
Älskade.
Ni förtjänar att dö en ovärdig död.
Du dödade oss alla för länge sedan.
Hora!
Kom här.
Du får göra det.
Ta geväret. Ta det nu.
Du kan rädda vår familjs värdighet.
Skjut!
Höj geväret.
Fikus!
Du är en fikus!
Höj geväret.
Höj geväret, fikus! Höj geväret!
Allt ska ni inte få ta ifrån mig!
-Spring! -Åt olika håll!
Den jag älskade som mest är död…
…men jag är kvar.
Du valde fel tillfälle att komma hit.
Träffade jag dig i benet? Vad synd.
Men oroa dig inte. Jag ska hjälpa dig.
Ta bort handen, dansaren!
Ni två står på tur.
Hör ni det?
Ni står på tur.
Känns det här bekant? Att återvända till Spanien för det här…
Ödet är så nyckfullt.
-Om du kommer närmare skjuter jag. -Använd inte den tonen till din farmor.
Du vågar inte.
Cristóbal, titta hit!
Jag har mer än bara en droppe av tants blod i mina ådror.
Nej!
-Redo. -Redo!
-Ja! -Ja!
Undertexter: Viktor Hessel