‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫שימו לב בבקשה.‬ ‫רכבת "רנפה" מספר 1486‬
‫לגאר דו נורד, פריז,‬ ‫מוכנה ברציף שמונה.‬
‫על הנוסעים להגיע…‬
‫קדימה.‬
‫היא כאן.‬
‫לא לזוז! משטרה!‬
‫לא לזוז! עצרו אותם!‬
‫לך!‬ ‫-קדימה!‬
‫לא לזוז! משטרה!‬
‫מתרומם!‬ ‫-אזוק אותו!‬
‫קדימה, קום!‬ ‫-למעלה!‬
‫קח מפה את החלאה הזה!‬
‫קום!‬ ‫-בבקשה...‬
‫לא לזוז.‬
‫קדימה, בואו נזוז.‬
‫סליחה.‬
‫אני חושב שטעית במושב שלך.‬
‫גבינו נעצר.‬
‫המקסיקני ברח,‬
‫אבל לא ייקח להם זמן רב למצוא אותו.‬
‫זה עדיף לכולם.‬
‫הוא הנכד שלך.‬
‫זו לא אשמתי שהוא דומה לאמא שלו.‬
‫גברת אמפרו!‬
‫את שכנעת את גרגוריו לשלוח אותו לכלא,‬
‫את יכולה לשכנע אותו להוציא אותו משם.‬
‫הבן שלך נמצא איפה שהוא צריך להיות,‬ ‫עם בני מינו.‬
‫ובני מינך יהיו רוצחים אחרים‬ ‫אם לא תוציאי אותו משם.‬
‫מה הילד יגיד עכשיו?‬ ‫מתוך תא כלא?‬
‫אף אחד לא יקשיב לו.‬
‫את שוכחת שהמכתב עדיין אצלי.‬
‫מכתב שנכתב על ידי סוטה מין חסר אמינות.‬
‫חשבי היטב על מה שאת הולכת לעשות.‬
‫אין לך מושג מה אני מסוגלת לעשות‬ ‫על מנת להציל את הבן שלי.‬
‫אז בשביל זה רצית את האקדח.‬
‫אני שמחה שסוף סוף הפכת‬ ‫למה שתמיד תיעבת.‬
‫- משטרה -‬
‫עכשיו תקבל את מה שמגיע לך, מתרומם!‬
‫- המוות הוא מעשה שירות -‬
‫לכאן.‬
‫אני רוצה לדבר עם אבא שלי.‬
‫אתה בטוח שזה מה שאתה רוצה?‬
‫במה אני מואשם?‬
‫בכול, חוץ מבזה שאתה מתרומם.‬
‫תנו לנו רגע, בבקשה.‬
‫מי עשה לך את זה?‬
‫זה קרה כאן?‬
‫זה משנה?‬
‫גבינו, בני…‬
‫תאמין לי, זה כואב לי יותר משזה כואב לך.‬
‫כל העסק הזה אינו בשליטתי.‬
‫אבל החוק הוא החוק...‬
‫ואתה ביצעת פשע.‬
‫אתה מבין את זה, נכון?‬
‫לא עשיתי שום דבר רע, אבא.‬ ‫-אני יודע. תקשיב לי.‬
‫תקשיב לי. עדיף לך להיות במוסד,‬ ‫שבו תוכל לקבל את הטיפול שאתה צריך בשביל...‬
‫ל... לתקן את הסטייה שלך.‬
‫בבקשה, תן לי לחזור למקסיקו.‬ ‫אני מבטיח לך שלא אחזור.‬
‫אני רק רוצה שתחלים.‬ ‫-לאזארו הוא רק ידיד.‬
‫ידיד? ידיד!‬
‫אני מצטער על היום שבו הוא נכנס לחיינו!‬
‫שומרים!‬
‫איפה הידיד שלך?‬
‫רחוק מכאן.‬
‫בדרכו לצרפת.‬
‫אם תמשיך לשקר, לא אוכל לעזור לך.‬
‫הזדמנות אחרונה.‬
‫איפה הוא?‬
‫בצרפת.‬
‫לא!‬
‫אבא!‬
‫בבקשה!‬
‫זה מספיק.‬
‫אבל הבן שלי בפנים!‬ ‫-אני מצטער, גברתי.‬
‫תתקשר לבעלי.‬
‫גברתי, הוא נתן הוראה שלא לתת לך להיכנס.‬
‫איך זה ייתכן?‬ ‫הוא לא יודע שאני כאן.‬
‫אני מניח שהוא ידע שתבואי.‬ ‫-יש לי זכות לראות אותו.‬
‫גברתי!‬
‫אל תגרמי לנו להשתמש בכוח.‬
‫אל תעצור.‬
‫- עבודה, משמעת, צייתנות -‬ ‫- פרנקו, צרפת -‬
‫החשבונית הזאת...‬
‫מה קורה כאן?‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫גרגוריו בגד בנו.‬
‫למה?‬
‫אולי הוא השיג עסקה טובה יותר‬ ‫מחברה אחרת.‬
‫בלי לומר לנו קודם?‬
‫מה נעשה?‬
‫אין לי מושג, בן. אין לי מושג.‬
‫מה אם נגדיל את החלק שלו?‬ ‫-לא, זה לא יעבוד.‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו, אבא.‬ ‫-לא.‬
‫הוא קיבל את ההחלטה שלו ואני קיבלתי את שלי.‬
‫דיווחתי על הבן המתרומם שלו.‬
‫גבינו?‬
‫הוא נתן את הפקודה בעצמו, והוא נתפס.‬ ‫זה כל מה שאני יודע.‬
‫מה חשבת לעצמך?‬
‫מלחמה עם הפלקונים‬ ‫עלולה להביא לכך שנואשם בשחיתות.‬
‫לא, הם לא יעשו את זה.‬ ‫זה גרוע בשבילם יותר מאשר בשבילנו.‬
‫יכולים להרוס אותנו בגללך, אבא!‬
‫זאת הפעם האחרונה שאתה מדבר אליי ככה.‬
‫הפעם האחרונה.‬
‫אפשר לקבל עוד קצת מים, בבקשה?‬ ‫-קיבלת את ההקצבה שלך.‬
‫שלום.‬
‫מי אתה?‬
‫ראיתי אותך פעם.‬ ‫הייתי בחדר כשחקרו אותך.‬
‫אני כאן מהסיבה שאתה כאן.‬
‫למה אנחנו כאן?‬
‫אתה לא ספרדי, נכון?‬
‫אני כן.‬
‫אבל גרתי בחו"ל שנים רבות.‬
‫אל תדאג.‬
‫ילדים עשירים כמוך תמיד מצליחים להשתחרר.‬
‫יש קווירים שיש להם מזל.‬
‫מה זאת אומרת מזל?‬
‫שאבא שלך מנסה לחנוק אותך‬ ‫בגלל מי שאתה?‬
‫לעזאזל.‬
‫חבר.‬
‫אם אי פעם תצליח לצאת,‬ ‫תהיה מוכן לעשות לי טובה?‬
‫הסיכויים לא גבוהים מאוד.‬
‫אני מתחנן.‬
‫לך לרחוב אפודקה,‬
‫לדירה מספר 15 ובקש את דוד.‬
‫אני צריך שתגיד לו שאני אוהב אותו.‬
‫תגיד לו להתחבא...‬
‫כי אני...‬
‫אני בחיים לא אצליח לצאת, מבין?‬
‫ולא אצליח להחזיק מעמד עוד הרבה זמן‬ ‫בלי למסור שמות.‬
‫אני מופתע לטובה, גרגוריו.‬
‫רגעים כאלה מגדירים גבר.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫אני לא רוצה לחטט, גרגוריו,‬
‫אבל אתה חושב שהבן שלך אקטיבי או פסיבי?‬
‫אני לא יודע, אדוני.‬
‫אני שואל כדי שנוכל למצוא לו מקום טוב יותר.‬ ‫בהואלבה או בבדאחוז...‬
‫כמובן, אני מבין.‬ ‫אבל חשבתי שאולי, ברשותך,‬
‫נוכל לשלוח אותו למוסד לחולי נפש‬ ‫שבו יוכלו לטפל במחלה שלו.‬
‫טוב, זה לא נהוג, אבל...‬
‫מאחר שהוא הבן שלך, אולי נוכל לחרוג מהנהוג.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫מה עם המתרומם השני?‬
‫אנחנו עובדים על זה.‬
‫אתה יודע שזה הפך למקרה‬ ‫של למען יראו וייראו?‬
‫כן.‬
‫אחרים יחשבו פעמיים‬ ‫לפני שייקחו חלק בטינופת כזאת.‬
‫אל תאכזב אותי, גרגוריו.‬
‫קרלוס!‬ ‫אל החצר.‬
‫לא יותר משתי דקות.‬
‫מה שלומך?‬
‫למה אתה כאן?‬
‫אמרת להם משהו עליי?‬
‫ומה אם אמרתי?‬
‫אני לא אדם כזה נורא.‬
‫גבינו, אני מצטער.‬
‫רק רציתי שתעזוב.‬
‫הזהרתי אותך, אבל לא הקשבת.‬
‫עכשיו אתה מבין שהסיבות שלי היו מוצדקות.‬ ‫היית בסכנה.‬
‫ולא היה לך שום קשר לזה?‬
‫אני נשבע שלא.‬
‫אתה חושב שהמעצר שלך טוב בשבילי?‬
‫אני יודע שלא הייתי חבר טוב מאז שחזרת,‬
‫אבל החיים כאן שונים.‬
‫לפעמים הם כמו הגיהנום פה.‬
‫אתה ולאזארו ביחד?‬
‫לאזארו הוא רק ידיד.‬ ‫-אתה יכול לספר לי את האמת.‬
‫זאת האמת.‬
‫זה כל מה שזה.‬
‫רק חבר טוב, לצערי.‬
‫אתה יודע אם מצאו אותו?‬
‫אני רוצה לעזור לך.‬
‫אלונסו, אני נשבע...‬ ‫-הגעת למקום הכי גרוע שיש.‬
‫זה מקום נורא.‬
‫אתה לא צריך לסבול יותר.‬
‫השגת אותו?‬
‫מה זה?‬
‫המפתח לארונית שלה.‬
‫שם היא שומרת אותו.‬
‫למה לא הבאת אותו?‬
‫אסור לי להיכנס למועדון, גברתי.‬
‫רוסריו, ראית את המפתח לארונית שלי במועדון?‬
‫לא יודעת, גברתי.‬
‫למה שאדע?‬
‫זה מפתח קטן.‬ ‫אני שומרת אותו בתיבת התכשיטים שלי.‬
‫אני אף פעם לא נוגעת בו, גברתי.‬
‫טוב, מישהו לקח אותו.‬
‫את היחידה שיודעת למה הוא משמש.‬
‫תבדקי בחדר שלי אם את לא מאמינה לי.‬
‫דיברת עם גברת אמפרו?‬
‫מה אמרת לה?‬
‫אני מצטערת, גברתי.‬
‫אני מצטערת שאת מכירה‬
‫את התחושה שמרגישים‬ ‫כשהאדם שהכי אוהבים יושב בכלא.‬
‫הלו?‬
‫גברת פלקון?‬ ‫זה פילאר דומינגז.‬
‫מי?‬
‫פילאר דומינגז, ממועדון הקליעה.‬
‫כמובן.‬
‫אני מצטערת להפריע לך, גברתי,‬ ‫אבל לאזארו, הבחור המקסיקני, נמצא כאן,‬
‫והוא במצב...‬
‫הוא בסדר?‬ ‫-כן, הוא בסדר...‬
‫תגידי לו שאני מיד מגיעה.‬ ‫אל תיתני לו ללכת.‬
‫- דירקטוריון האבטחה הכללי -‬ ‫- מכתב שחרור -‬
‫בן!‬
‫אני עומדת להשיג את החותמת.‬
‫אם הכול ילך כשורה,‬ ‫גברת אמפרו תשיג אותו,‬
‫לפני שייקחו אותו.‬
‫עדיין יש תקווה, בן.‬ ‫אנחנו הולכים לשחרר אותו.‬
‫מה העניין?‬
‫אבא מת.‬
‫הם אמרו...‬
‫שהוא מת בגלל דלקת ריאות.‬
‫זה לא נכון.‬
‫אולי הם טועים.‬ ‫יש כל כך הרבה אסירים.‬
‫לא, זאת לא טעות.‬
‫הם טועים.‬
‫אמא.‬
‫הוא מת.‬
‫גברתי? מכאן.‬
‫מישהו ראה אותו?‬ ‫-לא, גברתי. הוא כאן.‬
‫חשבתי שלא אראה אותך שוב.‬
‫גם אני.‬
‫מה קרה?‬
‫הכול קרה מהר כל כך.‬
‫הפרידו בינינו. אני נשבע שלא התכוונתי...‬ ‫-זאת לא אשמתך.‬
‫מה שלומו?‬ ‫-לא מרשים לי לפגוש אותו.‬
‫את לא יכולה לדבר עם בעלך?‬ ‫-גרגוריו לעולם לא ישנה את דעתו.‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו.‬
‫יש רק דרך אחת.‬
‫אז גרגוריו מתנהג אליך יפה?‬
‫כן, הוא תובעני מאוד,‬ ‫אבל אני לומד הרבה.‬
‫אני שמחה.‬
‫לא הייתי מתעקשת שהוא ייתן לך את התפקיד‬ ‫אם לא הייתי בטוחה שתעמוד באתגר.‬
‫אפילו אם ההורים שלך היו מתחננים בפניי.‬
‫היינו צריכים למצוא את האדם הנכון,‬ ‫ואני בטוחה שמצאנו.‬
‫טוב, תודה. זאת הזדמנות גדולה.‬
‫אני יודעת.‬
‫עכשיו אני צריכה שתשיב לי כגמולי.‬
‫סליחה?‬
‫אני צריכה מכתב שחרור, בדיוק כמו זה...‬
‫עם אותו השם...‬
‫אבל הוא צריך להיות עם חותמת‬ ‫ובחתיכה אחת.‬
‫למה שלא תבקשי מבנך בעצמך?‬ ‫-זה לא עניינך.‬
‫גברתי, זה יסכן אותי בפיטורים.‬ ‫-אולי.‬
‫אבל אני מבטיחה לך שאם לא תעשה את זה,‬ ‫תפוטר בוודאות.‬
‫גברתי, הם מוכנים לקבל אותך עכשיו.‬ ‫-תודה, מיד אגיע.‬
‫ועשה זאת עכשיו.‬
‫כשהייתי בת 20,‬
‫זכיתי בטורניר הנוער לירי יונים.‬
‫מאותו יום ואילך, המועדון הזה וגם נשקים‬ ‫הפכו לחלק חשוב מאוד בחיי.‬
‫כן, תמיד הייתה לי יכולת קליעה יוצאת דופן.‬
‫כמעט שלא פספסתי את המטרה,‬ ‫עם יונים או בחיים.‬
‫כאן פגשתי את קריסטובל, בעלי.‬ ‫ינוח על משכבו בשלום.‬
‫וכאן השתתפתי ביותר מסיבות משאוכל לזכור,‬
‫מוקפת בחברים שאת חלקם אני רואה כאן היום.‬
‫חברים שתמיד עמדתי לצדם,‬ ‫בזמנים הטובים וברעים.‬
‫מכל הסיבות האלה,‬ ‫חמישים שנים אחרי הניצחון שלי...‬
‫אכן כן, חמישים,‬ ‫אבל בואו נשמור את זה בינינו.‬
‫חמישים שנים לאחר מכן, אני גאה לפתוח‬ ‫את טורניר הנוער לירי יונים.‬
‫בנוסף, אני גאה מאוד במתמודדים הצעירים‬ ‫של היום,‬
‫ויש לי רק עצה אחת לתת...‬
‫לירות כמו שצריך ולנצח‬ ‫זה לא רק עניין של יכולת קליעה טובה,‬
‫אלא גם של ללמוד איך לצפות.‬
‫כדי לעשות זאת, יש להיות אכזריים.‬
‫לא רק שתזכו בגביע,‬
‫אלא גם תנצחו באחד מהקרבות של החיים,‬
‫ההימנעות מתסכול.‬
‫שהטוב ביותר ינצח!‬ ‫-בראבו!‬
‫תודה. תודה לכולכם.‬
‫איפה היית?‬ ‫-שכחתי את הרובה במכונית.‬
‫אתה אמא שלי עכשיו?‬
‫תירגע.‬ ‫אי אפשר לדבר איתך בזמן האחרון.‬
‫אז אל תדבר איתי.‬
‫את תמיד מקסימה כל כך.‬ ‫איזה נאום נפלא.‬
‫ויום מקסים.‬ ‫היה מעונן קודם, אבל נראה שמשתפר.‬
‫כן, זה יום מקסים.‬ ‫אני מקווה שהוא יאיר פנים גם לכן.‬
‫אכן.‬ ‫-אם כי אתן לא נראות במיטבכן.‬
‫גבירותיי?‬ ‫-כן.‬
‫חבל שזה תועד בשביל הדורות הבאים.‬
‫תיהנו מהטורניר.‬
‫תודה, אמפרו.‬
‫היכון.‬
‫היכון!‬
‫יורה.‬
‫יבוא.‬
‫מר גרגוריו?‬
‫אני אשאיר את החולצה שלך על המיטה.‬
‫תודה.‬
‫רוסריו!‬
‫רוסריו?‬
‫את ממש מתאמצת‬ ‫יחסית למישהי שבטוחה שהיא הולכת להפסיד.‬
‫את מדברת על עצמך?‬
‫תמשיכי לדבר.‬
‫אחר כך תבכי כשהגביע יהיה שלי.‬
‫כן, ברור.‬
‫סליחה. אפשר להחליף איתך מילה?‬
‫אני יודעת שזה לא ענייני,‬ ‫אבל מאחר שראיתי אתכם יחד...‬
‫על מה את מדברת?‬
‫המקסיקני שבמנוסה.‬ ‫ראו אותו בשטח המועדון.‬
‫ראית אותו?‬
‫הוא נכנס ליער.‬
‫אל תספרי לאף אחד על זה. מובן?‬
‫עכשיו אין דרך חזרה.‬
‫אני לעולם לא אתחרט על זה.‬
‫הנה הם!‬
‫קחו אותם למועדון!‬ ‫-קדימה!‬
‫זוז.‬ ‫-קדימה, זוז.‬
‫אני מצטער, גברתי.‬
‫קדימה!‬
‫עזוב אותי!‬
‫קדימה!‬
‫איפה מינה?‬ ‫-סתום את הפה!‬
‫- אמא יקרה... -‬
‫הלו?‬
‫אדוני, אני מתקשר ממועדון הקליעה.‬
‫מצאנו את גברת פלקון ביער‬ ‫עם המקסיקני שברח.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מצאנו את שניהם ביער, אדוני.‬
‫עירומים.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן, אדוני. אני מצטער מאוד.‬
‫מי מצא אותם?‬
‫בתו של סנטוס, קייטאנה.‬
‫קדימה.‬
‫לאן?‬
‫תוציא אותו מכאן.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫תבטיח לי שתעשה את זה.‬ ‫תבטיח לי, בחייך.‬
‫אני מבטיח.‬
‫פתחו את השער!‬
‫פתח את הדלת!‬
‫אני לא יכול לתת לך להיכנס, גברתי.‬ ‫אומרים שהוא מסוכן.‬
‫עכשיו!‬
‫אל תדאג.‬
‫מה את מתכוונת לעשות?‬ ‫-אני לא מתכוונת לפגוע בך.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫אבל לא חשבתי‬ ‫שזה ירחיק לכת עד כדי כך.‬
‫מאז שראיתי אותך לראשונה,‬
‫כל מה שרציתי הוא להיות איתך, לאזארו.‬
‫בבקשה, סלח לי...‬
‫בבקשה...‬ ‫-אני לא רוצה לשמוע את זה.‬
‫תן לי לעזור לך לפחות.‬
‫אני יכולה להוציא אותך מכאן עכשיו‬ ‫אם תרצה.‬
‫זה יביא אותך לברצלונה,‬ ‫ואז ישר לפריז.‬
‫זה עכשיו או לעולם לא.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬ ‫-כן, אתה יכול.‬
‫כי אני אהיה איתך.‬
‫אתה ואני.‬
‫בפריז.‬
‫אתה יכול לדמיין את זה?‬
‫אתה רוקד שם, ואני ממש לצדך.‬
‫דף חדש בשביל שנינו,‬
‫הרחק מכל האנשים האלה.‬
‫אתה רק צריך להגיד "כן".‬
‫אני רוצה.‬
‫ואתה?‬
‫קדימה.‬
‫טיפש מסכן שכמוך!‬
‫כמעט הצלחת להתחמק.‬
‫היית צריך להיות יותר חכם מזה.‬
‫אתה חושב שמישהו כמוך‬ ‫יכול להתעסק עם אנשים כמוני ולנצח?‬
‫לא, אבל נהניתי לעשות את זה.‬
‫סדרן!‬
‫קשור אותו טוב יותר.‬ ‫הוא ניסה לברוח.‬
‫למה אנחנו נוסעים למועדון?‬
‫אתה תגלה בקרוב מאוד.‬
‫אני לא יודע כמה טעויות אדם אחד יכול לעשות.‬
‫אבל ברור שטעיתי לגביך יותר מפעם אחת.‬
‫הלוואי שיכולתי להחזיר את הזמן אחורה.‬
‫אני מאוד מתחרט על מה שקרה, בן.‬
‫אני לא בטוח שאוכל לסלוח לעצמי אי פעם‬ ‫או שאי פעם תסלח לי אתה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫מאז שהבן שלי אמר לי שהוא מתחתן איתך,‬
‫ידעתי שזה יגמר באסון.‬
‫אל תביני אותי לא נכון,‬ ‫אבל תמיד חשבתי שאת טיפשה.‬
‫אם כי לא טיפשה מספיק להרוס הכול.‬
‫תגידי מה שאת רוצה.‬
‫את חושבת שאכפת לי בשלב הזה?‬
‫האם איבדת כל פיסת כבוד?‬
‫ובכן, אסור לך.‬ ‫את עדיין אשתו של בני.‬
‫ונואפת, כמובן,‬
‫אבל מה אפשר לצפות מכלומניקית מקסיקנית?‬
‫מינה, הלוואי שיכולנו להסתדר טוב יותר.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫אי אפשר לסמוך על מישהי כמוך.‬
‫את יודעת למה הרגתי אותו?‬
‫את מתחתנת מלאת תקווה,‬ ‫במחשבה שהגבר שבחרת‬
‫יעשה אותך שמחה עד סוף חייך.‬
‫אבל במהרה...‬
‫את כלואה בכלוב זהב שממנו אין מנוס.‬
‫הגבר הזה כבר לא מסתכל עלייך.‬
‫הוא לא נותן לך לדבר.‬
‫את הופכת לכלום.‬
‫כל שאת יכולה לעשות הוא לסבול את זה.‬
‫או לנסות לברוח.‬
‫הבעיה האמיתית היא שבנוסף לכל זה,‬
‫יש לך בן לגדל, על אף בעלך.‬
‫כשהוא הפנה את גבו אליי,‬ ‫כיוונתי אליו את הרובה שלי.‬
‫"קריסטובל, תראה!"‬
‫הוא הסתובב ואני לא חשבתי פעמיים.‬
‫יריתי בו, ממש כך.‬
‫אני לא יודעת אם זאת הייתה אני.‬
‫כל מה שאני יודעת הוא שהדבר הבא שאני זוכרת‬
‫הוא בעלי שוכב על הרצפה,‬
‫ואותי מחזיקה רובה בידיים.‬
‫ואז ראיתי את גבינו,‬
‫עומד ליד עץ, מסתכל עליי.‬
‫חשבתי שיהיה קל להתמודד איתו.‬ ‫ילדים מתבלבלים לעתים קרובות.‬
‫אבל עכשיו אני מבינה‬ ‫שהוא ידע בדיוק מה קרה.‬
‫זה היה מאוחר מדי.‬
‫עכשיו אני מתחרטת על כך. הייתי כל כך טיפשה.‬
‫הוא שברירי, אבל הוא גם מתרומם.‬
‫הייתי צריכה לדעת שהוא יוציא דיבה.‬
‫איך את מעזה!‬
‫הייתי צריכה לסיים את העבודה‬ ‫באותו אחר צהריים.‬
‫היה נחסך מאיתנו‬ ‫כל מסע היסורים המביש הזה.‬
‫לא אכפת לי מה יקרה לי,‬
‫אבל בנשימתך האחרונה‬ ‫את תתחרטי על כך שהתעסקת עם בני.‬
‫אנחנו שתי אמהות כועסות,‬
‫וההבדל בינינו‬
‫הוא שאין לך האומץ‬ ‫שהיה לי כשהצלתי את בני.‬
‫גברתי, הבן שלך כאן.‬ ‫-את אוהבת לשחק את הקורבן, וזה חסר טעם.‬
‫חבל שאין לך זמן לתקן את זה.‬
‫אדוני, שלחתי מכונית שתאסוף אותך.‬ ‫-זוז מדרכי.‬
‫גרגוריו?‬
‫גרגוריו.‬
‫נעלנו אותה באולם הפוחלצים בינתיים.‬
‫למה התעכבת כל כך הרבה זמן?‬ ‫הייתי נבוכה כל כך.‬
‫למה?‬
‫למה עשית את זה?‬
‫איך אתה יודע שזה נכון?‬
‫אם אתה חושב שאני רוצחת,‬ ‫פשוט הרוג אותי עכשיו.‬
‫כל מה שעשיתי, עשיתי בשבילנו.‬ ‫אל תגמול לי ככה.‬
‫אמפרו, את בסדר?‬ ‫-כן, אני בסדר.‬
‫טוב שאנחנו חוזרים הביתה.‬ ‫-אכן.‬
‫אלונסו, אתה רוצה לנהוג?‬
‫סעו, אני אשיג אתכם.‬
‫אלונסו, בבקשה.‬
‫אתה יודע מה הכי גרוע בלשקר כל יום?‬
‫בלהתעורר עם מחשבה אחת‬ ‫ולא להיות מסוגל להיפטר ממנה?‬
‫בשלב מסוים, אתה משתגע.‬
‫אתה לא יודע אם מה שאתה רוצה‬ ‫הוא אמיתי או תוצאה של הטירוף הזה.‬
‫אני שמח שאתה יודע.‬
‫עשית לי טובה.‬
‫עכשיו יותר מתמיד, אני יודע מה אני רוצה.‬
‫עזוב אותי.‬
‫איך זה להיות עם גבר?‬
‫לך.‬ ‫-בבקשה.‬
‫הפעם הראשונה לא הייתה בעיר.‬
‫הייתי באזור הכפר.‬
‫ביליתי שם חודשיים עם סבא וסבתא שלי.‬
‫הבן של השכנים הזמין אותי ללכת לשחות‬ ‫כל יום.‬
‫הוא היה קצת מבוגר ממני.‬
‫הוא נהג להסיע אותי על האופניים שלו.‬
‫פחדתי…‬
‫אבל יום אחד הוא אמר לי‬ ‫לחבק אותו בזרועותיי.‬
‫כדי שלא אפול.‬
‫כל מה ששמעתי היה קול הציקדות.‬
‫הגענו לאיזו בריכה טבעית,‬ ‫והוא אמר שהוא שכח את בגד הים שלו.‬
‫"בוא נחזור", אמרתי.‬
‫הוא התעקש שאין צורך.‬
‫הוא הוריד את המכנסיים.‬
‫ואז הוא עמד לידי,‬ ‫הוריד את המכנסיים שלי.‬
‫לא צפיתי את זה…‬
‫אבל חלמתי על זה כל כך הרבה זמן.‬
‫הוא התחיל לנשק את הצוואר שלי...‬
‫את הגב...‬
‫הרגשתי כמו שיכור.‬
‫שאני מסוגל לכול.‬
‫אז הורדתי את היד והושטתי אותה אליו בחזרה.‬
‫הוא היה ענק.‬
‫הוא אמר לי לא לפחד וזה עזר.‬
‫הבטן שלי התהפכה.‬
‫זה כמו ליפול מצוק,‬ ‫וממש לפני שפוגעים בקרקע...‬
‫פתאום ממריאים.‬
‫הרגשתי הכול.‬
‫את הלשון שלו.‬
‫את הזיעה שלו.‬
‫את הירכיים שלו הולמות בי.‬
‫פשוט כך...‬
‫עד שנכנעתי לעונג.‬
‫לא! אלונסו, לא!‬
‫עזוב את זה.‬
‫עזוב את זה. אל תעשה את זה, בבקשה.‬
‫אני לא אנטוש אותך.‬
‫אנחנו צריכים לעזור זה לזה.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫היי!‬
‫גבינו, חזור!‬ ‫-אבא, מה אתה עושה?‬
‫אבא!‬ ‫-עזוב אותו!‬
‫אבא!‬ ‫-שלא תעז לגעת בו!‬
‫גרגוריו!‬ ‫-שחרר אותם.‬
‫גרגוריו!‬ ‫-לכו מכאן!‬
‫אבא, אל תעשה את זה.‬
‫לא ארשה שזה ימשיך.‬
‫לא אכפת לך שאמא שלך נאפה עם חברך?‬
‫בבקשה, זה לא נכון.‬
‫תגידי לו את.‬
‫אמא?‬
‫יקירי.‬
‫מגיע לכם למות כמו כלבים.‬
‫כבר הרגת את כולנו לפני שנים.‬
‫זונה!‬
‫בוא הנה.‬
‫בוא הנה, בן. עשה זאת אתה.‬
‫קח את הרובה.‬
‫קח אותו.‬
‫השב את הכבוד שנגנב ממשפחתנו.‬
‫עשה זאת!‬
‫תרים את הרובה.‬
‫מתרומם!‬
‫אתה מתרומם!‬
‫תרים את הרובה.‬
‫תרים את הרובה, מתרומם!‬
‫תרים את הרובה!‬
‫אתה לא תיקח את כל מה שיש לי!‬
‫רוצי!‬ ‫-תתפזרו!‬
‫מי שאהבתי מכול מת עכשיו...‬
‫אבל אני עדיין ממש כאן.‬
‫בחרת זמן לא טוב לבוא לביתי.‬
‫פגעתי בך ברגל? כה חבל.‬
‫אל תדאג.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫תוריד את היד, רקדן!‬
‫אתם הבאים בתור!‬
‫שמעתם אותי?‬
‫אתם הבאים בתור.‬
‫המקום הזה נראה לך מוכר?‬
‫לחזור לספרד בשביל זה…‬
‫הגורל כל כך הפכפך, לא?‬
‫אל תתקרבי או שאירה.‬
‫אסור לך לדבר בטון הזה אל סבתא שלך.‬
‫אין לך האומץ הדרוש.‬
‫קריסטובל, תראה!‬
‫יותר מטיפה מדמך זורם בעורקיי, גברתי.‬
‫לא!‬
‫היכון.‬ ‫-היכון!‬
‫יורה!‬ ‫-יורה!‬
‫תרגום כתוביות: גיא הילדסהימר‬