Oversat af HorrorFan
Far!
Kunne du nogensinde tilgive mig?
Hej.
Hvem er du?
Du trænger vist til en barbering.
Dit hår er blevet langt.
De fortalte mig, at der var sket en ulykke.
Du blev ramt af en bil.
- Jeg har det fint. - Godt. Det er godt.
Kan jeg tage hjem?
Ulykken var...
Det var et stykke tid siden.
Et stykke tid siden?
- Greg, hvor længe har jeg været her? - Lægen sagde, det er bedst ikke...
Greg?
Et år.
Lidt over.
Det er ikke sjovt.
Det er i orden. Det er i orden.
Jeg får dig snart hjem, det lover jeg.
Og ja, vi bliver en familie.
Os alle tre.
Dig, mig...
... og Heidi.
Det er et mirakel, hun overlevede ulykken.
Helen? Helen, det er okay. Helen?
Doktor?
Doktor! Doktor!
Tillykke.
Du er én ud af ​​kun tre kvinder i historien, der har født, mens du var i koma.
Hvornår kan jeg tage hjem?
Snart.
Du skal fortsætte med din genoptræning.
Dine ben skal også få deres hukommelse tilbage.
Jeg vil lade jer være alene, så I kan mødes.
- Tak skal du have. - Det er fint.
Kom nu. Heidi...
Det er mor.
Mor, det er Heidi.
Hen til mor.
Sådan ja. Dygtig pige.
Ja.
Sådan. Nej, nej, nej, det er okay.
Bliv hos mor. Der er i orden.
Ja?
Okay.
Hun er bare gnaven.
Du er bare en gnavpot.
Hvordan føles det?
- Fint - Gør det? Godt.
Fin rotation.
Fantastisk.
- Helen Tullet? - Ja.
Beklager. Undskyld, jeg forstyrre.
Kriminalbetjent Shepherd.
Må jeg tale med Mrs. Tullet under fire øjne?
Ja da.
Mrs. Tullet.
Kald mig Helen.
Helen.
Jeg har fået til opgave at afslutte din fars sag.
I tilfælde som dette, når der ikke er fortilfælde med depression -
- eller psykisk sygdom, leder vi efter en slags stressfaktor.
Ved du hvad det kunne have været?
Jeg ville ønske, jeg vidste det.
Et øjenvidne så dig -
- løbe fra bygningen i en nærmes panisk tilstand.
Hvorfor skulle jeg have gjort det?
Jeg har kun lidt tilbage at gøre her, bare krydse t'er og prikke i'er.
Og retsmedicineren har allerede afgjort, det er selvmord.
Men da du er det eneste vidne...
... er nødt til at spørge dig; hvordan var dit forhold til din far?
Han opdragede mig alene.
Vi var nære.
Hvis du nogensinde bliver i stand til at huske noget, så vær venlig...
... at ringe til mig.
Smuk, er hun ikke?
- Siger de ikke, at alle babyer er smukke? - Kun til forældre med grimme babyer.
Hvad kan hun lide?
Hun er kun en baby.
Hun kan lide at spise, sove, græde og lave bæ.
Hør...
Jeg vidste ikke, hvordan jeg skulle fortælle dig det, men...
Jeg var nødt til at sælge huset.
Jeg skulle sørge for Heidi og dig, og kunne ikke følge med økonomisk.
Vi har en opsparing.
Vi havde en opsparing.
Så vi har ingenting?
Jeg er ked af det.
Jeg gjorde alt, hvad jeg kunne.
Åh, gud, nej, jeg er ked af det.
Undskyld, det er ikke din skyld.
Hvor er hjemme nu så?
Undskyld, nej, det kan jeg ikke.
Hvor skal vi ellers tage hen, Helen?
- Han efterlod os det. - Det gør det ikke i orden.
Det vil ikke være for evigt.
Det er ikke kun os længere.
- Tak. - Det er i orden.
Jeg lægger lige Heidi ind.
Okay.
Sådan der.
Sådan ja.
Jeg elsker dig.
Godt.
Jeg vil give dig en rundvisning.
Du glemmer, at jeg blev født her.
Fars arbejdsværelse.
Jeg tænkte, du kunne give det et nyt formål og nyt liv.
Alt er her, alt dit arbejde, og venter bare på, du er klar.
Jeg glædede mig til at vende tilbage til mit atelier.
På denne måde kan du være hjemme hos Heidi hele tiden, ikke?
Jeg savnede dig.
Du vidste ikke engang, at jeg var væk.
Jeg ved det.
Men stadigvæk.
Er du sikker?
Kom nu. Her kommer det. Kom nu.
Hvad er din hemmelighed?
Ingen hemmelighed. Bare vær mor-agtig.
Lækkert.
- Kom så, Heidi. - Helen.
- Spis det, spis det så! - Helen!
Hun bliver bare sur.
Jeg putter hende. Kom så.
Sådan.
Er der noget galt?
Gad vide, hvordan han gik fra at skrive en huskeliste med at købe brød til...
- Jeg smider det ud. - Lad være. Lad det være.
Kom nu. Gå, mor. Kom så, mor.
Ja!
Klap, klap, klap.
Det var flot, mor. Klap, klap, klap.
Kom nu, mor.
Se? Hun klarer det så flot.
Du klarer dig glimrende. Det er fantastisk.
Kom nu, mor.
Ja!
Åh ja!
Godt gået, mor.
Sig: "Godt gået, mor."
Meget godt.
Lægger vi den ned? Så er den nede.
Det er godt, ja!
Ja!
Løft den op.
Hej, du er ringet til Robert.
Indtal venligst en besked efter bippet.
Robert, det er Frank.
Jeg er tilbage. Det ville være fint at indhente det forsømte.
Du har min adresse.
Hvem er det?
Jeg håber ikke, det gør noget. Jeg tror, ​​du kendte min far.
Jeg slog dig op i hans adressebog.
Jeg er Frank. Frank Menzies.
- Og du må være... - Helen.
Så må du hellere komme ind.
Tak.
Jeg håbede, at vi en dag kunne mødes.
- Værsgo. - Tak skal du have.
Jeg kan godt se ligheden i familien.
Jeg kendte din far fra flere år tilbage.
Vi var begge i kirken.
Men, øh, i årenes løb gled vi fra hinanden.
For at være ærlig, så læste jeg om ham i... avisen.
Men jeg havde ikke set ham i årevis, trods mine anstrengelser.
Og da jeg så læste om datteren -
- tænkte jeg: Gad vide, hvor mange flere hemmeligheder han havde?
Og selvfølgelig kunne jeg ikke vente med, at møde den dejlige dame.
Er du komfortabel?
Åh ja. Det er ikke permanent.
Han sagde noget til mig...
... den aften...
Jeg skal huske, hvad han fortalte mig, før det...
... skete.
Jeg ved, at jeg praktisk talt er en fremmed.
Min mening er ligegyldig, men...
Jeg mener, ​​at disse ting har bedst af, at lade dem hvile.
Følg et råd fra en ensom gammel mand, der bliver set sin del af sorg, -
- når folk kommer og går ind og ud af dit liv.
Nogle gange har man noget, at skulle have sagt...
... andre gange har du ikke.
Jeg...
- Har du din egen familie? - Ja.
Åh. Åh.
Åh gud, undskyld.
Jeg henter en serviet.
Mor og baby...
Værsgo.
Hvem er en klog pige?
Hvor har du været?
Helen, jeg er Trisha. Jeg er din sundhedsplejerske.
- Er der et problem? - Intet at bekymre sig om.
Jeg er her for din aftale kl. 12:30.
Du glemte det.
Det går nok alt sammen.
Nå men, lad os få denne lille pige...
... undersøgt.
Bliver hun lidt for ivrig i parken?
- Du godeste. - Det er i orden.
Børn støder ind i ting hele tiden.
Underligt, hvis jeg så en baby, som ikke havde et par skrammer og blå mærker.
Helen, du skal holde øje med hende hele tiden.
- Det gør jeg. - Hvordan fik hun så de blå mærker?
Vent, hvad tror du egentlig, der forårsagede de blå mærker?
- Som jeg sagde... - Jeg ved, hvad du sagde.
Jeg vil gerne vide, hvad du tror.
Jeg har ingen grund til at mene andet end den åbenlyse forklaring.
Hun faldt i det øjeblik, du vendte ryggen til.
Jeg er ikke sikker på, hvorfor du skulle tro noget andet.
Okay?
Ja.
Godt.
Det er et meget godt look.
Hej, Mr. Mulvaney.
Engang var du -
- den lille pige for enden af gangen, ikke?
Det var jeg vel.
Se nu på dig. En mor.
Ja, det er fint.
Fint?
Det var bare ikke lige, hvad jeg havde forventet.
Hun ser ud til at kunne lide dig.
Vil du holde hende?
Ja, meget gerne.
Kom her.
Hej, smukke pige.
Hej.
...besvær med at give slip.
Måske kan du hjælpe hende -
- med at lægge det bag sig.
Greg?
Hej.
Jeg vil se om nogen er tørstige.
Mange tak fordi du kom, Fader Monroe.
Tak, Greg.
Helen, jeg... Jeg ville bare fortælle dig, hvor ked af det jeg var, -
- da jeg hørte, hvad der skete med din far.
Tak skal du have.
Vi savner dig nede i kirken.
Jeg håber, du kan trøste dig med tanken om, at han er et bedre sted.
Ved jeg det?
Tro er den gråzone, hvor hjerte og sind mødes.
Hvis jeg nogensinde kan gøre noget...
Ja.
Du kan fortælle mig, om han nogensinde nævnte, hvorfor han ville begå selvmord.
Jeg ville ønske, han havde.
Hvis du nogensinde har brug for en at tale med...
... så ved du, hvor du kan finde mig.
Vink til mor.
Helen? Du har en besøgende.
Frank. Du kom.
Ja. Bare jeg ikke trænger mig på.
Så havde jeg ikke inviteret dig.
Frank er en ven af ​​min far.
De er til dig.
Tak skal du have.
- De er smukke. - Jeg...
Jeg vil sætte dem i noget vand.
Tak skal du have.
- Ingen krykker? - Ja, det går fremad.
Du ser godt ud.
Helen, jeg kan ikke finde en vase.
Jeg er straks tilbage.
Hvad laver du?
Sig mig, at bringe den mand hertil har intet at gøre med at rive op i fortiden.
Tak for festen, Greg.
Nej, det er okay.
Når hun først sover, er hun helt væk, så det er fint.
Så hvad laver du, Frank?
Tager det roligt.
Slapper af.
Bruger mest tid med mine tanker.
- Pensioneret så? - Ja.
Femogtredive år som rejsende sælger.
- Det lyder interessant. - Næh. Kedeligt som bare fanden.
Men du finder måder at gøre det spændende på.
Har du børn?
Ja, en datter.
Fortæl mig, er teenageårene ligeså slemme, som alle siger?
Jeg er bange for, jeg aldrig fandt ud af det.
Jeg er ked af det.
Det var ikke meningen...
Det er i orden.
Jeg håber, du indser, hvor heldig du er.
Sådan. Bare en lille smule?
Lækkert. Åh, ja, lækkert.
Vil du have lidt mere?
- God morgen. - Du tager det halvt-halvt, ikke?
Der er en ting, der hedder koffeinfri.
Jeg skal ud af byen til en konference.
Du sagde, du hadede det nye job.
Det gør jeg, men jeg kan ikke skrue ned for overarbejdet.
Så du tager afsted?
Hvornår kommer du tilbage?
Om et par dage.
- Jeg kan slippe udenom. - Kan du?
Kan du klare dig?
Det skal nok gå. Ikke, Heidi?
Tid til en pige-snak.
Jeg er virkelig ked af det.
Er du sikker på, at du klarer den?
Mad skal ind øverst og kommer ud i bunden, ikke?
Du vil være perfekt.
- Jeg elsker dig. - Også dig.
Okay. Jeg elsker dig. Vi ses senere.
Det er okay, skat.
Det er i orden.
Alt bliver fint. Kom nu.
Kommer jeg på et dårligt tidspunkt?
Kom ind.
Det er jeg ked af.
Endelig sover hun.
Har du nogle forældreråd?
Det ser ud til, at du klarer det fint.
Mit råd?
Bare elsk hende.
Elsk hende på den måde, kun du kan.
Alt andet vil falde på plads.
Jeg kom tilbage for at...
En gave til den lille.
Det er så sødt, tak.
Så du havde en datter?
Det lyder så begrænset, ikke?
Åh, undskyld.
Undskyld.
Nej, når du får et barn, -
- ændrer det dit perspektiv på alting, ikke?
Første gang du virkelig har noget at miste.
Noget at leve for.
Dø for.
Hvordan vidste du det?
Hvordan vidste du, at du elskede hende?
Der herskede aldrig tvivl.
Men hvornår vidste du det?
Tja...
Første gang jeg så hende i øjnene...
... og jeg så mig selv.
Hvis du kunne gå tilbage igen, gøre noget anderledes...
... hvad skulle det være?
Mere tid.
Jeg ville give alt for bare et sekund mere.
Fortælle hende, at jeg var ked af det. Undskylde...
Jeg var ikke den far, hun havde brug for.
Lidt for sent...
Jeg fornemmer et fællestræk i dine spørgsmål.
Det er hårdt at være forælder.
Jeg tror, ​​ der er noget galt med mig, Frank.
Nej.
Ingen er fuldkommen.
Den bedste, du kan være, er dig selv.
Kunne du nogensinde tilgive mig?
Hallo?
Hvem er du?
Lad være. Hold op!
Lad os være!
Helen, er alt i orden?
- Hvornår kommer du hjem? - Hvad er der galt?
I den tid, du boede her, har du da nogensinde set eller hørt noget...
... mærkeligt?
Såsom hvad?
Har du nogensinde bemærket noget underligt?
- Jeg kommer hjem. - Nej.
Nej, det er fint.
Hvilken slags forælder kan ikke passe deres eget barn i et par dage?
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Jeg gjorde fandme ikke noget!
Sid ned.
Få styr på ham.
Mrs. Tullet.
Hvordan kan jeg hjælpe dig?
Du vil tro, at jeg er skør.
Fortsæt.
Kriminalbetjent Shepherd, -
- hvad tror du, der sker, når vi dør?
Min dømmekraft er forbeholdt den.
Hvad tænker du på, Mrs. Tullet?
Rent hypotetisk set...
Hvad ville der ske, hvis min far forsøgte at minde mig om, -
- hvad han sagde til mig den aften?
Hvad er der sket?
Intet jeg nemt kan forklare.
Mrs. Tullet...
Du er vist forvirret mht, hvad det er, jeg laver.
Jeg er ikke forvirret.
Jeg er bare bange.
Hvilket er forståeligt med dit helbred, den nye baby.
Spar mig.
Hør, jeg er så høflig, som jeg kan.
Fuck høflighed!
Jeg vil bare vide, om du kan hjælpe mig eller ej.
Jeg kan ikke.
Fint.
Hej, du har ringet til Robert...
Hej...
Hej, du har ringet til...
Du har ringet til Robert, indtal venligst en besked.
Elevatoren er ude af drift.
- Hvem er du? - Kald mig Stu.
Er du seeren?
Forventede du en lille gammel dame med bier og røgelse?
Først var det de små ting. Jeg troede, det var min fantasi.
Nu ved jeg ikke, hvad jeg tror på længere.
Det kunne muligvis være SWP.
- Er det et Stone Wall Phenomenon? - Ja.
Visse miljøer kan fungere som en optageenhed, -
- som gentager en hændelse, der fandt sted der.
Gentager, gentager, gentager.
Spøgelset, der manifesterer sig, er tvunget til at afspille et øjeblik fra sit liv, -
- ofte deres død eller deres mest ulidelige øjeblikke.
Så er den simpelthen eksisterende i en cyklus af vedvarende smerte og pine.
Det er muntre ting.
Så hvad nu?
Vi stiller et par spørgsmål, ser om vi får svar.
- Er du klar? - Nu?
- Hvad er din fars navn? - Robert.
Okay. Robert.
Vi ønsker, at kommunikere med Robert.
Robert, er du hos os?
Hvis du er, så giv os venligst et tegn.
Robert, hvis du er til stede, men du ønsker, at vi lader dig være, -
- giv os da også et tegn.
Kan vi stoppe et øjeblik? Jeg føler mig lidt underlig.
- Hvordan underlig? - Forpustet.
Okay.
Ånder kan nogle gange påtvinge et levende mål deres egne følelser.
Hvorfor skulle min far gøre det?
- Måske er det ikke din far. - Hvem skulle det ellers være?
Få det til at stoppe!
Stuart! Stuart!
Siger disse navne dig noget?
Nej.
Jeg tror, ​​de er revenants.
Revenants?
Fortabte sjæle, der ikke kan komme ind i himlen.
Jeg tror ikke på himlen.
- Du tror heller ikke på spøgelser. - Hvad vil de?
De er vrede.
Disse ting er skabte følelser.
Hvad der end blev gjort forkert, vil de have rettet.
- Hvis jeg ikke gør noget, forsvinder de så? - Nej...
Jo længere det varer, jo værre bliver det.
Du og dine nærmeste er blevet deres mål.
Nej!
Hvad?
Mr. Mulvaney!
Hej.
Du har boet her længe, ​​ikke?
Lige siden Harold Wilson var nummer 10, ja.
Kan du huske noget om de mennesker, der boede her før min far?
Tja, der var Nolans.
Ikke sangerne, selvfølgelig.
Et dejligt ungt par.
Goldings, Mr. Rodman.
Der var en Mrs. Gorman.
Hermann Goering kaldte jeg hende.
- Hawks... - Hvad med fornavne?
Nogle fornavne?
Hvad handler alt dette om?
Nogle børn?
Nej, ikke så vidt jeg kan huske.
Farvel.
Mange tak, Mr. Mulvaney.
Jeg lover, det kun tager et par timer.
Det er helt fint.
- Du er sikker på, det er okay med bilen? - Du kan lige så godt bruge den.
- Den står bare i en bunke blade. - Mange tak.
Er alt i orden?
Alt er fint.
Godt.
- Mr. Collins? - Ja.
Det kommer til at lyde underligt.
Pis med dig!
Jeg ved det. Jeg ville sige det samme, hvis jeg var i din situation.
Så bebrejder du mig ikke, hvis jeg siger, jeg ikke tror på dig.
Alt, hvad jeg ønsker, er svar.
Det er vel også det, du ønsker.
Jeg var ude hver dag efter skole...
... og hver weekend efter Carl forsvandt.
Hang flyverblade op.
Spurgte folk.
Talte med de lokale børn.
Intet.
Han forsvandt bare.
Jeg vil vise dig noget.
Carl blev født døvstum.
Han sagde aldrig et ord i hele sit korte liv.
Men han elskede at tegne.
Kunne ikke have et blankt stykke papir liggende nogen steder.
Hvad er dette?
Alt, jeg nogensinde fik ud af de børn, jeg talte med.
Sack Head tog ham.
Sack Head?
Husker du ikke?
Det var det dumme rim, vi plejede at sige, -
- for at skræmme os selv.
Sack Head står ved dit vindue Sack Head står ved din dør
Læg blot dit hoved ned. Han tager dig fra din seng
Og du vil ej blive set igen
Susan var kun 8 år gammel.
Hun ville være dyrlæge.
Jeg ved, det er så lang tid siden, -
- men hvis du kan fortælle mig noget -
- som du husker fra dengang, hvad som helst.
Dagen før det skete kom hun hjem fra skole og sagde, -
- at hun var blevet forfulgt af en mand uden ansigt.
Jeg troede bare, hun digtede historier.
Hun var bange,
- så jeg fik hende til at cykle dagen efter.
Jeg er sikker på at den mand, min Susan så, -
- var ham, som tog hende fra mig. - Manden uden ansigt.
Jeg vil aldrig glemme det blik, som betjenten sendte mig, -
- da jeg fortalte hende samme historie.
- Hun troede ikke på dig. - Det er netop sagen.
Hun troede på mig.
Kan du huske denne betjents navn?
Kan jeg hjælpe dig?
Hvis du er betjent Burrows.
Jeg har ikke været betjent i nogle år nu.
Men du er Gillian Burrows, ikke?
Så vidt jeg ved.
Så kan du hjælpe mig.
Jeg er Helen. Helen Tullet.
Hvad drejer det sig om?
Forsvinden af ​​børn i alderen mellem fem og ni i slutningen af ​​1980'erne.
Kan du huske det?
Ud fra dit blik, tror jeg, at du kan.
Jeg arbejdede fra Stoneworth i 15 år.
Der er et barn, -
- som jeg kun har et navn på, intet ansigt: Anna?
Jeg mindes ikke, jeg efterforskede en Annas forsvinden.
- Og blev der aldrig fundet nogen? - Nej, vi fandt et lig.
En lille pige på 5 år.
Jeg har altid haft mistanke om, at den, der dræbte hende, -
- også tog de andre børn.
- Hvorfor? - Samme aldersgruppe, -
- samme tidsramme, forsvundet under lignende omstændigheder.
Vi fandt hende i et forladt skur, som var brændt ned.
Dødsårsag: indånding af røg.
Og du er ikke enig?
Hun døde af indånding af røg, -
- hele to dage inden det skur nogensinde brød i brand.
Retsmedicineren blev doven og afgjorde, død ved kriminel uagtsomhed.
Jeg sagde op, så snart sagen blev lukket.
At stå ansigt til ansigt med døden er ingen måde at leve på.
I al den tid, du efterforskede forsvindingerne, -
- stødte du nogensinde på navnet Sack Head?
Cirka en måned efter jeg sagde op -
- fik et telefonopkald her i mit eget hjem.
Det eneste, jeg hørte, var åndedrag.
Vedkommende sagde aldrig et ord, -
- men den dag i dag er jeg overbevist om, at personen i røret -
- var den samme person, som børnene kaldte Sack Head.
Den samme person, der dræbte Stoneworth-børnene.
Den sag...
... åd en del af mig.
Jeg havde mine egne børn, jeg skulle have været der for.
Har du nogen?
En lille pige.
Mine børn måtte bøde for min fejl, -
- og det var at tro, jeg kunne opdele min tid -
- mellem at være mor og jagte de døde.
- Men jeg traf et valg. - Men de blev aldrig bekræftet døde.
Jeg behøver ikke at vide, hvem du er.
Uanset hvad dette betyder for dig, har du dine grunde.
Men jo mindre jeg ved, -
- jo mindre vil jeg huske.
Uvidenhedens lyksalighed.
Det er alt, jeg har, nu om stunder.
- Hvad har du der? - Åh!
- Undskyld. - Gav hun dig problemer?
Nej da. Ingen problemer.
Hun sover trygt nu.
Har I planer om at få flere?
Hvad mener du?
Brødre og søstre. Hold Heidi med selskab, du ved.
Åh...
Det ved jeg ikke.
For jeg kan huske, hvor ensom du så ud, -
- da du først flyttede hertil.
Hvad mener du?
Du spurgte mig, om jeg huskede nogle børn, der boede her, -
- og i lang tid var du den eneste.
Den uge, da du og din far ankom, -
- kan jeg huske, du gik op og ned ad gangene, -
- i dagevis med din dukke i hånden.
Du var... Du var sådan et stille barn.
- Men jeg blev født her. - Nej.
Nej, du kom her, da du var 4.
Jeg husker det tydeligt, fordi du fortalte mig, -
- du havde fået den dukke til din 4-års fødselsdag.
Nævnte min far nogensinde, hvor vi var flyttet fra?
Åh...
Jeg ved, det begyndte med et S.
- Stoneworth? - Stoneworth.
Hvor godt kendte du min far?
Altså virkelig kendte ham?
Jeg kendte ham nok lige så godt som alle andre.
Hvorfor løj han for mig?
Vi har alle vore hemmeligheder, Helen. Selv de bedste af os.
Hvad skjulte han?
Hvis han elskede dig...
- ... betyder det så noget? - Det betyder noget for mig!
Hvis din far løj for dig, -
- må han have haft en god grund. - Hvad hvis hans grunde ikke var gode?
Hvad hvis du fandt ud af, det ikke var det?
Ville det påvirke din kærlighed til ham, -
- og ændre den måde, du ser ham på?
Det kan ændre måden, jeg ser mig selv på.
Hvad mener du?
Hvad hvis jeg er min fars datter?
Din datter...
Hvad hed hun?
Anna.
Hun hed Anna.
Helen? Helen?
Heidi!
Heidi, hvor er du?
Hold dig væk fra hende!
Helen? Mrs. Tullet?
Heidi!
- Heidi! - Åbn døren.
Mrs. Tullet?
- Helen? - Hold dig væk fra hende!
Åbn den skide dør!
Vær sød at holde op!
Fuck!
Heidi!
Mrs. Tullet?
Helen!
- Heidi! - Mrs. Tullet?
Helen?
Åbn døren!
Jeg kom en masse sukker i.
Du vil takke mig senere.
Efter du kom for at se mig den anden dag, -
- tænkte jeg, det var bedst... - At udspionere mig?
Holde øje.
Sørge for, at du var okay.
Efter jeg hørte skrigene fra din lejlighed...
... besluttede jeg at gå ind.
- Hvad jeg så... - Hvad så du?
Jeg så dig...
... grædende.
Du efterlod din datter helt alene.
- Så du ikke andet? - Skulle jeg?
Så hvad nu?
Det hele afhænger af dig.
Jeg er ved en korsvej, Mrs. Tullet.
Det er Helen.
Helen.
Jeg skal træffe et valg.
Jeg kan enten følge reglerne, -
- indgive en anmeldelse til Børneværnet, -
- eller...
... vi kan tale om det.
Men at tale tingene ud betyder, at det går begge veje.
- Hvor er Heidi? - Hun har det godt, hun er i sikkerhed.
Hør...
Jeg prøver bare at være den gode fyr. Bare hjælp mig.
Du kan ikke hjælpe mig.
Lad os sige, at jeg er villig til, at høre din historie igen.
Jeg lytter.
Så nu tror du mig?
Jeg mener...
Jeg mener... vi ikke behøver spøgelser til at plage os.
Hvad jeg prøver at sige er, hvis der er noget du vil fortælle mig, -
- så er det nu.
Jeg tror, du havde ret.
Jeg er bare træt.
Mit helbred, den nye baby.
Ved du hvad, Mrs. Tullet?
Hvis der er én ting, vi strømere hader mere end at blive løjet for, -
- så er det at blive fortalt det, vi gerne vil høre.
Jeg tror bare, ​​jeg skal tage hjem.
Få noget søvn.
Er du sikker på, at der ikke er mere, jeg kan hjælpe dig med?
Må jeg gå?
Ikke...
... få mig til at fortryde mit valg.
Jeg skulle ikke have rejst.
Det var for tidligt at lade dig være alene med Heidi på den måde.
Hvad skal det betyde?
Politiet fortalte mig, hvordan de fandt dig.
Du er heller ikke tryg ved tanken om mig med hende, vel?
Hvordan fik hun de blå mærker?
Lad os tage væk. Starte forfra.
- Hvad? - Du havde ret.
Vi skulle aldrig have flyttet hertil. Vi flytter hvorhen du vil.
Jeg kan ikke. Ikke nu. Jeg er så tæt på...
Nej! Det her handler om os.
- Dig, mig og Heidi. - Min far slog sig selv ihjel foran mig!
Hvordan kan du bebrejde mig for, at jeg søger svar?
Jeg...
Jeg kan ikke klare det her mere.
- Forlader du mig? - Det er ikke det.
Så fortæl mig, hvad det er, Greg.
Elsker du mig?
- Så enkelt er det ikke længere. - Så enkelt er det faktisk.
Jeg tager Heidi med mig.
Prøv bare.
Det behøver jeg ikke.
Grundet din seneste opførsel, vil de fleste være enige om, -
- at Heidi har bedst af, at komme med mig.
Tror du ikke?
Klokken 10.40 i dag, -
- modtog jeg en håndskrevet kuvert fuld adresseret.
Da jeg åbnede denne konvolut, -
- fandt jeg et håndskrevet brev indeni.
Brevet, mærket "Sagsnummer 3462, artikel 17," -
- beskriver en teenager kvinde, der tæt matcher -
- beskrivelsen af ​​Susan Pettifer,
- som blev meldt savnet syv dage tidligere.
Det fortsætter med at hentyde til detaljer om hendes bortførelse.
Gad vide, hvordan han gik fra at skrive en huskeliste med brød til...
Jeg er ikke den mand, du troede, jeg var.
Bare forsvundet.
Den samme person, som børnene kaldte Sack Head, -
- dræbte Stoneworth-børnene.
Alt, hvad jeg nogensinde fik ud af de børn, jeg talte med.
Sack Head tog ham.
Hvad laver du?
Sack Head tog ham.
Den samme person.
Børnene kaldte ham Sack Head.
Bare forsvundet.
Hun var bange.
Kørte på sin cykel dagen efter.
Jeg ved, det begyndte med et S.
Stoneworth.
Kunne du nogensinde tilgive mig?
Hvem fanden er du og hvad laver du? Nu er det nok.
Åh, du godeste.
Hvordan kunne jeg ikke have vidst det?
Lad være med at pine dig selv.
Fyre, som din far, de er mestermanipulatorer.
De manipulerer os til at have lige så meget had i os selv, som de har.
- Få nu nogen til at køre dig hjem. - Jeg har en bil.
- Du burde ikke se dette. - Måske skulle jeg se det her.
- Måske er det mit kors at bære nu. - Nej, det er mit.
Du har et barn, der har brug for dig.
Hvad hvis jeg ikke er den mor, hun fortjener?
Hvor mange var der?
- Jeg burde ikke dele dette med dig. - Jeg må have vished.
Jo mindre du ved, desto bedre.
Så min far går bare fri?
Medmindre du tror på helvede.
Dit tilbud om en at tale med...
- Gælder det stadig? - Selvfølgelig.
Så fortæl mig.
Hvad siger Bibelen om faderens synder?
- Det afhænger af din fortolkning. - Jeg er ikke i humør til fortolkninger.
Kun den sjæl, der har syndet, skal virkelig dø.
Og sønnen skal ikke lide under faderens misgerning.
Den retfærdiges retfærdighed være over ham selv, -
- og den ugudeliges ondskab være over ham selv.
Jeg tænkte mere på den del, der siger...
"Han skal ikke rense den skyldige, -
- idet han hjemsøger faderens uretfærdighed på børnene, -
- og børnenes børn til tredje og fjerde slægtled."
Du husker meget godt, Helen.
Min hukommelse har ikke helt svigtet mig.
Jeg siger det kun, fordi jeg undrer mig over hvorfor, -
- du valgte at opgive kirkens lære.
Bortset fra modsigelser var der altid et par ting, -
- jeg aldrig helt kunne forene mig med.
Fortæl mig om det.
Hvis Gud har magten til at gribe ind, -
- hvordan kan Han da tillade så meget smerte, -
- og så megen ondskab?
Jeg tror, ​​vores Gud er en vis Gud, og i Sin visdom...
... skænkede Han os fri vilje.
Desværre, for de få er fri vilje et ønske om, -
- at påføre lidelse og begå onde gerninger.
Betaler jeg for mine egne synder eller min fars synder?
Helen, din fars del i de forbrydelser indikerer ikke, -
- at du skal følge trop.
Du vidste det.
Jeg hørte om det i nyhederne, de børn...
Nej. Nej.
Politiet har ikke sagt noget om min far.
Så du vidste det.
Helen, din far kom til mig i skriftemål om tilgivelse.
- Og du gav ham det?! - Han skulle ikke kun bede om tilgivelse -
- fra Gud, men også fra dig. Helen!
Carpenter?
Det er Burrows.
Ja, jeg så nyhederne.
Jeg har brug for en tjeneste.
Du skal finde en adresse til mig.
Helen Tullet.
Hold mig opdateret om alt, der bliver indrapporteret i aften.
Jeg ved ikke, hvad klokken er, men du gør vel.
Jeg må tale med min far, og jeg har brug for din hjælp til at gøre det.
- Helen? - Du ved, du sagde, -
- når nogle mennesker dør og de ikke kan komme ind i himlen, -
er det fordi, de har uafsluttede sager?
Det er ikke en eksakt videnskab, men ja, det sagde jeg.
Hvad hvis jeg ville tale med ham, hvordan skulle jeg gøre det?
Find noget reflekterende.
Det kan være et spejl, glas, is, vand, hvad som helst.
Stir ind i det, gør ikke noget, -
- men stir og koncentrer dig om den person, du vil se.
Stir længe og intens nok, indtil noget dukker op.
Far.
Far, jeg har noget at sige til dig denne gang.
Jeg hader dig ikke.
Jeg elsker dig måske aldrig igen, -
- så du bliver måske blot et minde for mig...
... men jeg kunne aldrig nogensinde tilgive dig.
Far. Far!
Spøgelset, der manifesterer sig, -
- er tvunget til at afspille et øjeblik fra sit liv.
Ofte deres død eller deres mest ulidelige øjeblikke.
Så eksisterer det simpelthen i en cyklus -
- af vedvarende smerte og pine.
Gentager, gentager, gentager.
Frank.
Er du spændt på at se mor?
Du har en ny besked.
Greg, det har noget med Frank at gøre.
Han bor på Bolney Avenue 15.
Tag Heidi med til din mor og mød mig der.
Frank?
Sack Head står ved dit vindue
Sack Head står ved din dør
Så snart du sover Tager han dig fra din seng
Og du vil ikke blive set mere
Frank?
Er det overhovedet dit rigtige navn?
Jeg kunne spørge dig om det samme.
Hvad snakker du om?
Vi har mere til fælles, end du nogensinde kunne vide.
Fortæl mig, hvem du virkelig er.
Jeg er bare en forælder...
... der forsøger at blive genforenet med mit barn.
Desperat efter...
... at få hende tilbage i min varme favn.
Velkommen hjem...
... min søde, kære datter.
- Anna. - Nej.
Jeg har holdt på en hemmelighed.
En hemmelighed, der aldrig burde have været.
Jeg har løjet.
Jeg er ikke din far.
Din far...
... er...
... en morder.
Han...
... har dræbt.
Og jeg...
... forblev tavs.
Jeg gjorde, hvad jeg troede var bedst på det tidspunkt, -
- og begravede dem, som han efterlod til at rådne op.
Jeg tænkte...
... et brev til politiet kunne lette deres kvaler og tjene som en advarsel.
Der findes forældre...
... som venter på børn, der aldrig kommer hjem.
Men jeg kunne få dig.
Jeg kunne beskytte dig.
Så jeg gav dig...
... et nyt hjem.
Jeg gav dig et nyt navn...
Et nyt liv.
Dit rigtige navn...
... er Anna.
Og din rigtige far...
... er et uhyre.
Han er min bror.
Jeg er ked af, at jeg ikke var den far, du havde brug for, at jeg var.
Jeg kan ikke gøre for, jeg er, som jeg er.
Det er derfor, jeg gør...
... de ting, jeg gør.
Hvad er det?
Kriminalbetjent Shepherd.
Jeg har ledt efter dig overalt.
Der kom opkald for fem minutter siden.
Bortførelse, lille pige, 6 år gammel. Navnet er Sasha Bennes.
Du kender proceduren. I registeret.
Du forstår ikke.
Andet opkald kom fra forældre, da de meldte hende savnet.
Første opkald... fra den fyr, der tog hende.
- Sporer I opkaldet? - Han gav os sin adresse.
Og hør her: Begge opkald kom fra samme gade.
Åh gud!
Sjovt...
Jeg har altid ønsket mig en dreng.
Når de kalder på mig har jeg intet andet valg end at gøre dem tavse.
Det er som en kløe, en dunkende smerte, -
- en varm ånde ned ad min rygrad.
Jeg ved, at de kalder på dig.
Og ved at kende denne sandhed, -
- ændrer det så, hvordan du har det med din far?
Du er ikke min far!
Og ændrer det så, hvordan du ser dig selv?
Hvad lever du for?
Hvad du dør for?
Kan du huske, da jeg sagde, du og jeg har mere til fælles, -
- end du kunne forestille dig?
Da jeg sagde, at jeg simpelthen var en forælder, -
- som længes efter en datter, der blev taget fra mig?
Hvordan har lille Heidi det?
Hvor er hun?
Du stiller de forkerte spørgsmål.
Hvor er hun?
Du skulle have hørt det.
Hun ville ikke holde op med at græde og ville have sin mor.
Frank...
Hvor er hun?
Du burde spørge dig selv:
"Hvad er jeg villig til at gøre?"
"Kan jeg tage et liv for et liv?"
Hvor er hun?
"Er jeg min fars datter?"
Vil du vide sandheden?
Du vil se hende i døden.
Nej!
Vær sød at lade være.
- Vil du være en familie? - Frank...
- Slut dig til os, Heidi. - Frank.
Hvor er hun?
Greg.
Åh nej!
Din far...
Nej!
Nej.
Sir, vi har gravet endnu en op.
Seks eller syv år gammel.
Det er for tidligt at sige, men nedbrydningshastigheden tyder på, -
- at hun har været her et år, plus minus et par uger.
Tjek registeret, der går 10 til 14 måneder tilbage.
Javel.
Ikke at det gør en forskel nu.
Der er stadig ingen tegn på...
Vi har ikke fundet Heidi endnu.
Bare fortsæt med at lede.
Måske skulle jeg tage dig?
Helen...
Vi fandt Heidi.
Hun er i live.
Tag telefonen, Helen.
Kom nu.
Helen!
Oversat af HorrorFan