SAVĀDA PASAULE
Pētnieki, laipni lūgti Avalonijā.
Te mīt neliela civilizācija,
kuru iekļauj nepārvarama, bezgalīga kalnu grēda.
Tās pilsoņi ir neatlaidīgi, par spīti trūcīgajiem apstākļiem.
Būdami pārliecināti, ka aiz kalniem viņus sagaida gaišāka nākotne,
daudzi centušies tos pārvarēt.
Visi cietuši neveiksmi.
Taču nu dzimst jauna cerība -
Avalonijas dižākie atklājēji Kleidi
nosprauduši šo grūti sasniedzamo mērķi.
Iepazīstieties ar Jēgeru Kleidu!
Jēgers Kleids Jēgers Kleids
Viņš nepazīst vārdu "bailes"
Izturīgs un spējš
Ātrs kā vējš
Skatās briesmām acīs
Vīrišķīgais vīrs Jēgers Kleids.
Vienīgais un neatkārtojamais!
Un kas ir viņam līdzās?
Neviens cits kā viņa mazais puisēns
Sērčers.
Sērčers Kleids Sērčers Kleids
Viņš pavada tēti katrā piedzīvojumā
Ar dzelzs gribu
Augumu sīku
Gluži kā ābols no ābeles
Botānikas mīļotājs
Sērčers Kleids
Abiem kopā viņiem lemts
beidzot rast ceļu pāri nepārvaramajām virsotnēm.
Lai ko tas prasītu.
Pāri korēm viņi rāpsies
Mutuļojošām krācēm Pāri stāsies
Tie ir Kleidi
Viņu drosmīgajās dēkās
Tie ir Kleidi
Labi, Sērčer. Grēdas pretējā pusē mēs nonāksim,
izejot cauri šai alai. Kā tu jūties?
Lieliski. Visi kāju pirksti ir atsaluši un vairs nesāp.
Kā es mēdzu sacīt: "Pētnieka darbs nav nekāds joks."
Oho!
Patvērums!
Tieši tas, kas vajadzīgs.
Atvainojiet!
Kas tu esi?
Bēgam!
Sērčer!
Tēti!
Notvēru!
Atkal izglābāmies par mata tiesu, ko?
Vai jūs visi to apjaušat?
Mūs pieminēs nākamās paaudzes!
Aiz šī horizonta Avaloniju
gaida labāka nākotne, bet mūs - slava.
Klau, tēti.
Kas šie par augiem?
Tiem cauri skrien enerģija.
Sērčer, man prieks par tavu zinātkāri, bet mūsu grupas
uzmanību nedrīkst novērst mirdzoši augi.
Jā, bet "mūsu grupa" meklē jaunus atklājumus,
kas nestu pārmaiņas Avalonijai. Pareizi?
Atklājums, ko "mūsu grupa" meklē,
atrodas otrpus kalniem, jo tur ir Avalonijas nākotne.
Bet, ja "mūsu grupa" izpētītu šos augus,
tad varbūt atklātu, ka Avalonijas nākotne ir tepat.
Šī grupa kopš zīdaiņa vecuma trenējusies sasniegt vienu mērķi.
-Kartogrāfiju. -Nē.
Doties man līdzi aiz šī horizonta.
Bet vai tu kādreiz esi grupai pavaicājis, ko tā patiesībā vēlas?
Viņi nerunā par grupu, vai ne?
Sērčer, mēs esam atklājēji, ne dārznieki.
Šo kalnu pārvarēšana būs mūsu mantojums.
Nē, tēt. Tas būs tavs mantojums.
Pietiek! Tu esi mans dēls.
Bet es neesmu tu.
Es neesmu tu.
Negribu jaukties, bet Mazulim Kleidam ir taisnība.
Kalisto?
Jēger, mēs nezinām, kas atrodas aiz kalniem.
Bet šie augi ir īsti.
Avalonijas labā mums jānoskaidro, kā tos var izmantot.
Ņem.
Tas tev palīdzēs atrast ceļu mājup.
Ko?
Jēger.
Nāc atpakaļ.
Tēti, pagaidi.
-Jēger. -Tēti.
Viens tu tur neizdzīvosi.
Tēt, apstājies!
Pēc 25 gadiem
KLEIDU SAIMNIECĪBA
Labrīt, Kleida kungs.
Rorij, Kleida kungs bija mans tēvs. Sauc mani par Sērčeru.
To es nevaru, Kleida kungs.
Tā būtu necieņas izrādīšana Pando atklājējam.
Ja nebūtu tava atklājuma,
mums nebūtu ne elektrības, ne gaismas, ne mašīnu, ne radio...
Labi, labi. Paldies, Rorij.
Jauki papļāpājām. Jauku dienu, Kleida kungs.
Labrīt, Avalonija!
Izskatās, ka pēc nedēļu ilgām lietus gāzēm
beidzot mūs gaida saulaina diena.
Tā priecēs visus Pando audzētājus.
Jums taču jāvāc raža.
Tiesa! Jārūpējas, lai Pando nebeigtos.
Bez Pando nebūtu elektrības.
Atkal jūgt zirgu ratos? Nē, paldies!
Man tīk gaisa kuģis.
Meridiāna! Ītan! Brokastis!
Vēl ziņās... Prezidente Kalisto Mola
gatavojas doties pelnītā atvaļinājumā.
-Labrīt, mīļā. -Vispirms kafiju.
-Pēc tam labrītu. -Te būs.
Fui.
Vai tiešām man uz to jāskatās jau no paša rīta?
Ītan, vai tev kaut kas nepatīk?
Neiespējami. Kuram 16-gadniekam
nepatīk skatīties, kā vecāki bučojas?
Labi, labi!
Ceru, saprotat, ka jūs emocionāli traumējat Leģendu.
Jā, viņš izskatās ļoti nelaimīgs.
Izskatās, ka kāds aizmirsis izravēt ziemeļu lauku.
Tēvs, kas gan ir nezāle,
ja ne augs, kam nav palaimējies izaugt tev ērtā vietā?
Es novērtēju tavu aso prātu.
Bet vai zini, ko novērtētu vēl vairāk?
Ja es izravētu ziemeļu lauku?
Redzi? Tik ass prāts.
Nu gan!
Aiziet!
KLEIDU SAIMNIECĪBA
Sērčer!
-Sveika, mīļā. Kas notika? -Dzinējs apstājās.
Palīdzēsi?
Pārāk daudz plātījies?
Vai tas vispār iespējams?
Pando baterija tukša.
Tas nevar būt.
Dīgļus plūcu pirms stundas.
Laikam atkal kaitēkļi tikuši klāt saknēm.
Izsmidzināšu lieku kārtu pretlīdzekļa,
tiklīdz dabūšu divplāksni gaisā.
Ītan!
Atbraukuši čomi.
Ītana čomi, ne tavējie.
Jā, bet es patīku viņa draugiem.
Nē. Mēs par to runājām.
Ītans ir pusaudzis. Jāievēro robežas.
Jā, robežas. Skaidra lieta!
-Ītan. -Kā sviežas, Ītan?
Ītan!
Kardez, Kardez! Kas jauns?
Mēs atgriežamies no spēļu veikala.
Pirmatnējā priekšposteņa īpašais izdevums.
To izķēra 15 minūtēs!
Ko? Jau izpārdots?
Es zināju, ka jānakšņo pie veikala.
Nekreņķējies. Mēs par tevi neaizmirsām.
Sveiks, Diaso. Es tevi nepamanīju.
Tu gan neesi nepamanāms.
Vienkārši kaut kā...
Kā iet? Čau.
Zināju, ka tev šorīt jāstrādā, tāpēc paķērām paciņu tev.
Tiešām? Cik mīļi!
Esam atvēlējuši vairākas minūtes flirtam.
Beidzot veram vaļā paciņas?
Dzirdēju, ka jaunās radības ir nereālas.
Mediķe.
Pavārs. Jā.
Es kaut ko pagatavošu.
Lauksaimnieks.
Dod man, maināmies.
Šī man vairāk atgādina Ītanu.
ATKLĀJĒJS
Vai tavs vectēvs nav slavens atklājējs?
Varbūt tas tev ir asinīs?
Tu esi viņam līdzīgs.
Izņemot šo.
Nē! Ei, Diaso.
Atdod!
Čau, čomi! Kas par štelli?
Tēt, ko tu dari?
-Vai tas ir viņš? -Tēti. Nē.
-Čau! Esmu Ītana tētis Sērčers. -Nē.
Tu laikam esi Diaso.
Viņš visu laiku tevi piemin.
Ne jau visu laiku.
Varbūt kādos atsevišķos gadījumos.
Nu, Diaso.
Pastāsti man par sevi.
Tas nav nepieciešams.
Vai tev patīk lauksaimniecība?
Ītans ir lielisks saimnieks.
Tev būtu jāredz viņš uz lauka.
Spēcīgs, gudrs un ļoti stilīgs.
Vai, kā jūs sakāt - nereāls.
-Oho! -Klau.
-Vai mums nav jāveic piegāde? -Ak, pareizi.
Atvainojiet. Mums nu jāiet.
Neņemiet ļaunā, ka tētis tik... tētīgs. Atā!
-Atā, Ītan. -Uz redzi, Ītan.
Atā, Ītana tēti.
Diaso šķiet jauks. Saprotu, kāpēc tev iepaticies.
-Lūdzu, nerunā. -Atminos savu pirmo mīlu.
-Kāpēc tu turpini runāt? -Viņai bija breketes. Man arī.
-Pietiek. Lūdzu. -Kādu dienu mēs abi iestrēgām...
un tas nemaz nebija slikti.
Kas ar mani notiek?
Sveiki!
LABĀKAIS PANDO KLEIDU FERMA
Paldies, Sērčer.
Paldies, Ītan.
Paldies.
-Te būs. -Paldies, Sērčer.
-Leģend, atnes! -Oho.
Paskat tik.
Jau trešā Kleidu paaudze.
Interesanti, kuram vairāk līdzinās Ītans?
Tas ir skaidrs.
Tu zini, ka viņš būs tieši tāds kā es.
Un pametīs tevi tāpat kā es.
Viss kārtībā, Sērčer?
Jā, jā.
Tiksimies jaunnedēļ, Ro.
Nāc, Ītan. Iesim!
Tavs tētis noteikti lepotos ar visu,
ko esi sasniedzis.
Acīmredzot tu neko nezini par savu vectēvu.
Es zinātu, ja tu kādreiz viņu pieminētu.
Tēt, viņš ir mans vectēvs.
Es gribu kaut ko uzzināt.
No tevis.
Visi Jēgeru Kleidu uzskata par izcilu varoni.
Bet tas ir tāpēc, ka viņš nebija viņu tēvs.
Man viņš bija nekam nederīgs tētis.
Par mani - nospļauties,
tikai vēlējās pārvarēt tos kalnus.
Bet man rūpi vienīgi tu,
mūsu ģimene un saimniecība.
Laikam tāpēc esi tīri labs tētis.
Paga, ko tu teici?
Neko. Atvēru muti un neko nepateicu.
-Leģend, vai tu... -Nekā nebija.
Es tevi dzirdēju. Tu teici, ka esmu ļoti labs tētis.
Tīri labs. Tīri labs.
Mans dēls mani uzskata par vienreizēju tēti!
Es visu redzu.
Ko?
Kas tas par gaisa kuģi?
Es nezinu. Tādu nekad neesmu redzējis.
Ei! Ko tu dari?
Nē! Tu bojā stādus!
Mazuli Kleid! Sveiks!
Cik ilgi neesam tikušies?
-Kalisto? -Tu viņu pazīsti?
Jā, viņa strādāja kopā ar tēti.
Kā Avalonijas galva gadījusies mūsu pagalmā?
-Es nezinu. -Nāc nu šurp.
Kāds prieks tevi redzēt!
Tevi arī.
-Laikam esi Meridiāna? -Jā.
-Priecājos iepazīties. -Abpusēji.
Un Ītans.
Kleidu saimniecības nākotne.
Tētis noteikti ar tevi lepojas.
Vai drīkstu šeit novietot Pārdrošo?
Varu palūgt pilotam, lai noliek citur.
Nav grūti.
Vispār jau ir grūti, bet nieks.
Nē, nekas.
Vai ar Pārdrošo var lidot pāri kalniem?
Tik augstu nespēj pacelties neviens aparāts.
Vismaz pagaidām.
Bet es nāku citā lietā.
Kāpēc tu ieradies?
Vēlos tev kaut ko parādīt.
-Kur tu tās ņēmi? -Tas sākās ziemeļaustrumu teritorijā
un tagad izplatās strauji kā vējš.
Pēc mūsu aplēsēm visi stādi būs slimi
jau pēc viena mēneša.
Arī jūsu saimniecībā.
Sērčer, es uzsāku Pando glābšanas ekspedīciju
un gribu, lai dodies man līdzi.
Kalisto, es nedodos ekspedīcijās.
Neesmu kā tēvs.
Jā, bet viņš neatgriezās. Tu atgriezies.
Turklāt atnesi sev līdzi brīnumu.
Un tam kaut kas kaiš.
Paskaties, kā tie mirgo uz lauka.
Atgādina sirdspukstus, vai ne?
Sērčer,
es biju līdzās, kad tu atklāji Pando.
Paskaties, ko tas mums sniedzis.
Dirižabļus, gaismu mitekļos.
Un pats svarīgākais -
atskārsmi, ka mūsu nākotne nav kaut kur tālumā,
bet šeit.
Pando iznīkst, Sērčer.
Mums ar tevi
ir pienākums to glābt.
-Labi. -Jā.
Kad dosimies ceļā?
Pagaidi. Tu nebrauksi mums līdzi.
Bet mēs visu darām kopā.
Ne šoreiz.
Kāda jēga bija man visu mūžu mācīt, kā jāaudzē Pando?
Lai tu prastu rūpēties par saimniecību.
Bet šis ir kas daudz svarīgāks.
-Nē. -Bet, tēti.
Es neapdraudēšu tavu dzīvību.
Ne šo, ne kādu citu reizi.
Ītan.
Sērčer, diemžēl jāteic,
ka ik mirkli, ko kavējamies, Avalonija nonāk arvien lielākās briesmās.
Aiziešu pēc mantām.
Lūdzu, uzmanību.
Prezidente Mola sniegs misijas instruktāžu.
Kleida kungs, mans vārds ir Kaspians. No sirds apbrīnoju...
Ak, pateicos.
...jūsu tēti.
Varbūt protat parakstīties kā viņš?
-Ko? -Uzmanību!
Paldies, kapteine Palka.
Kaut virspusē Pando izskatās kā tūkstoš atsevišķu stādu,
pazemē tie ir savienoti vienotā organismā
ar kopēju sakņu sistēmu.
Mēs uzskatām, ka Pando slimības
izraisītājs atrodas sakņu sistēmas pašā sirdī.
Pirms trim nedēļām kapteine Palka izsekoja saknēm līdz Atlasa grēdai,
kur tās negaidīti pavērsās lejup.
Šajā vietā uzsāka izrakumu,
un atklājās vēl neizskaidrojamāka aina.
Mūsu misija ir izsekot saknēm
līdz Pando sirdij un apturēt kaitējumu.
Cik dziļi zemē tās iesniedzas?
Mēs to nezinām.
Un Avalonijas nākotne ir atkarīga no tā, vai noskaidrosim.
Kleid, panāc šurp. Klausies.
Mums nav ne jausmas, kas ir lejā.
Ja nevēlies piedalīties, es varētu tevi izsēdināt.
Pagaidi, nopietni?
Nē, es pajokoju!
Paskat, kāds tev ģīmis!
Tev šī lieta ir jāatšķetina, citādi mums ir beigas!
Mums ir beigas!
Leitnant Dafl...
vai tu varētu godprātīgi pildīt pienākumus un novest mūs lejā?
Jā, kapteine Palka.
Oho! Skaisti.
Kaut visi avalonieši to redzētu.
Sērčer!
Kas tas ir?
Lai kas tas būtu, zina tavu vārdu.
Sērčer!
Ko? Meridiāna? Ko tu šeit lejā dari?
Jau četras stundas cenšos pievērst jūsu uzmanību.
Mūsu dēls ir uz jūsu kuģa.
Ko viņa teica? Mīļā, ko tu teici?
Ko viņa saka?
Viņa teica, ka tavs dēls ir uz mūsu kuģa.
-Čau, mamma! -Ītans?
Sveiks, dēt.
Tu paņēmi līdzi suni?
Ko tu šeit dari?
Klau, tēt. Es tikai gribu palīdzēt.
Ītan, mēs to izrunājām. Es nevaru.
Tev jārūpējas par saimniecību, kamēr manis nebūs.
Lūdzu, dodies mājās ar mammu.
Bet, pagaidi, tēti.
Kas notiek?
Tēti, kas tie tādi ir?
Dodieties kuģī. Es zinu, kas darāms.
Ei, asmeņknābi! Noķer mani.
Ak nē.
Dafl, ved mūs prom.
Turieties!
-Leģend! -Es noķeršu.
Saturieties!
Tēti!
Ko?
-Tēti! -Ītan!
-Ātrums ir pārāk liels. -Es zinu.
Saņemies, Pārdrošais. Turies!
Šodien tas nenotiks.
Vai jūs zinājāt, kas ir šeit lejā?
Nebūt ne.
Esam ārpus kartografētās teritorijas.
Viņi ir dzīvi.
Un mēs esam dzīvi.
Jā. Es arī priecājos.
Nelaizi tik stipri!
Oho!
Šī vieta ir vienreizēja.
Nē, Leģend. Liecies mierā.
Pag, mēs nezinām, kas tas ir.
Neņem to mutē.
Labi, puika.
Atgriezīsimies pie ģimenes.
Ko?
Kas tad tas...?
Leģend, nāc atpakaļ.
Sveiki. Labdien.
Es esmu cilvēks no virspasaules.
Tu laikam nesaproti ne vārda, vai ne?
Protams, ka saprotu.
Uzskati mani par kādu no tiem tukšpaurainajiem mošķiem?
Tieši tā, zeņķi.
Tavā priekšā atrodas vienīgais un neatkārtojamais Jēgers...
Tēti?
Klausieties visi.
Ir skaidrs, ka atrodamies neizpētītā teritorijā.
Zinu, ka esat nobijušies. Es arī.
Taču uzdevums paliek nemainīgs.
Mēs esam ieradušies glābt Pando.
Taču, lai to izdarītu, jāpanāk, lai kuģis atkal var lidot.
Kā tad ar manu tēti?
Vai vispirms nevajadzētu glābt viņu?
Viņš ir lauksaimnieks. Jūs nedrīkstat viņu pamest.
Mēs nevienu nepametīsim.
Zinu, ka uztraucies par tēti,
bet es esmu redzējusi, kā viņš tiek galā šādās situācijās.
Viņš prot izdzīvot.
Lai glābtos arī mēs, labākās izredzes ir glābt viņu no gaisa.
Tagad vispirms jāsaremontē kuģis.
Bet tas prasīs pārāk daudz laika.
-Viņai taisnība, Ītan. -Ko?
Es zinu, zinu.
Bet mums nav nekādu zināšanu par šo vietu.
Lidot ar Pārdrošo ir drošākais risinājums.
-Bet, mamma. -Mīļais,
ej un pagaidi kabīnē,
kamēr palīdzu ar remontu?
Ītan, es apsolu, ka glābsim tavu tēti.
Paldies par atbalstu.
Turēšu tevi pie vārda.
Katram ir savs uzdevums. Pie darba.
Kaspian, vai pieskatīsi Ītanu?
Nāc, Ītan. Mēs lieliski pavadīsim laiku.
Tev patīk galda spēles, ja?
Mums ir vislabākās spēles.
Riču raču, Saldumu kāre, Kaujas ceļojums.
Nē, nē, nē. Tu neesi mans dēls.
Ko? Ko tu runā?
Tu esi kāds spocīgas formas akmens, kas man izskatās pēc cilvēka.
Es neesmu spocīgas formas akmens.
Tieši tā sacītu spocīgas formas akmens.
Nu labi.
Vai spocīgas formas akmens zinātu,
ka tu man dzimšanas dienā uzdāvināji mačeti?
Klasisks Jēgera Kleida gājiens.
Man bija divi gadi.
Es esmu īsts, tēt.
Tas tiešām esmu es.
Tavs dēls Sērčers.
Sērčer?
Tas ir tik neticami.
Es arī tā domāju.
Jā.
Tas nozīmē, ka lidojošais aparāts, kas avarēja, arī ir īsts?
Jā.
Nu, tad dodamies. Mēs nedrīkstam zaudēt laiku.
Pagaidi.
Pagaidi! Ei!
Velc taču to nost no galvas.
Lūdzu.
Skaisti nav, bet lidot varēsim.
Jāteic tā, Meridiāna,
tu esi drosmīga pilote, ņemot vērā, ka parasti miglo laukus.
Trīs lietas, kas man īpaši mīļas, -
mana ģimene, saimniecība un lidošana.
Ja ar pēdējo varu pasargāt pirmās divas,
došos kaut liesmās.
-Kleidas kundze? -Jā, kas noticis?
Atcerieties, kā uzticējāt man lielo atbildību pieskatīt jūsu dēlu?
Vai viņš slikti uzvedas?
Sūti pie manis, likšu pie darba.
Ar lielāko prieku to izdarītu,
tikai nezinu, kur viņš ir.
Ko?
Tēti! Tēti!
Šis ir krietni ātrāks par mūsu traktoru.
Būs jādabū sev tāds.
Plaša, neatklāta pasaule, kas pilna fantastiskām radībām.
Gluži kā Pirmatnējais priekšpostenis.
Nu labi, nemaz nav kā Pirmatnējais priekšpostenis.
ATKLĀJĒJS
Tu vari, Ītan.
Esi drosmīgs.
Tev tas ir asinīs.
Labi.
Es esmu dzīvs.
Es to paveicu.
Sveiks, Diaso. Kā es pavadīju nedēļas nogali?
Ko sadarīju?
Drāzos cauri murgainam tunelim, lai glābtu savu tēti.
Nekas īpašs. Jā.
Kas tur?
Ko?
Tik jocīgs un reizē foršs.
Sveiks.
Sveiks, draudziņ.
Nebaidies, nebaidies.
Es esmu draudzīgs, redzi?
Esmu draugs.
Redzi? Mēs visi esam draugi.
Labi.
Laikam biju to pelnījis.
Es tevi iemetu kokā.
Ei, tas pieder manam tētim.
Kur tu to dabūji?
Ko? Tu vari mani aizvest pie viņa?
Kā man paveicās, ka tevi satiku.
Starp citu, tu taču neesi bīstams?
Tu neizskaties bīstams. Es tikai...
Ātrākais ceļš uz tavu lidojošo aparātu ved cauri šai ielejai.
Man ir tik daudz jautājumu.
Piemēram,
kas šī par vietu?
Pazemes labirints,
kurā viss ir dzīvs.
Un vairums būtņu grib tevi apēst.
Piemēram, šis?
Nē, šis ir miermīlīgs.
Un šīs štellītes?
Savādi, sīki dumiķīši, ne?
Kolīdz izdedzinu sev ceļu,
viņi to aizaudzē.
Skaidrs.
Kā tu vispār šeit nokļuvi?
Pateicoties izdomai un milzīgai izturībai.
Vairākus mēnešus cīnījies ar dabas stihiju
sapratu, ka neviens nav spējīgs izdzīvot,
ejot pāri šīm ledainajām, nāvējošajām virsotnēm.
Tāpēc sāku meklēt citu ceļu.
Zeme pavērās,
un es atradu šo vietu.
Tātad netiec no šejienes laukā.
Tā es neteiktu. Tātad...
Es atklāju šo vietu.
Un atskārtu,
ka jādodas nevis pāri šiem kalniem,
bet pa apakšu.
Pat ja nāktos cīnīties ar visiem mošķiem pēc kārtas.
Jēgeru Kleidu nekas neatturēs,
viņš piepildīs savu likteni.
Taču tad es nonācu
pie Degošās jūras.
Vietas, kurā klintis atdzīvojas
un ūdens saēd miesu uz kauliem.
Taču ar tavu lidojošo aparātu
mēs varēsim aizlidot tai pāri
un nonāksim kalnu grēdas otrā pusē.
Pagaidi. Tu atklāji veselu pasauli zem mūsu pasaules,
bet ar to nepietiek?
Šāds atklājums būtu pa prātam kādam otršķirīgam atklājējiem,
bet ne mums, Kleidiem.
Paga, paga. Šis Kleids nav atklājējs.
Šis Kleids ir lauksaimnieks.
Lauksaimnieks?
Tavai mātei būs jāattaisno sava rīcība.
Viņa ir prom, tēt.
Penelope mirusi?
Mirusi? Nē, nav mirusi.
Viņai ir 60, un viņa vingro piecreiz nedēļā.
Es teicu, ka viņa ir prom.
Aizgājusi pie Šeldona.
Divdesmit pieci gadi, tēti.
25 gadus mēs domājām, ka esi miris.
Ko tad tu sagaidīji?
-Nē! Ko? -Es nogalināšu Šeldonu!
-Ko? -Vienmēr esmu viņu ienīdis.
-Tu neesi viņu saticis. -Es ienīstu viņa vārdu.
Un droši vien arī seju.
Jā, viņš to uztver ļoti mierīgi.
Labāk iesim prom.
Šī vieta ir tik nereāla.
Kas būtu domājis, ka šī vieta pastāv?
Tu zināji, ka tā pastāv,
jo esi vietējais,
bet virszemē izskatās pilnīgi citādi.
Šīs krāsas ir neaptveramas!
Un koki...
Pat koki ir forši.
Kāpēc tas kustas, Plunkšķi?
Starp citu,
vai drīkstu tevi saukt par Plunkšķi?
Nupat iešāvās prātā.
Tu man kaut kā atgādini Plunkšķi...
Paga, tu apvainojies? Es nesaprotu.
Zini ko? Es vienkārši sekošu tev.
Sērčer, tu to sauc par kāpšanu?
Esmu 40-gadīgs lauksaimnieks.
Kāpšana nepieder pie manas ikdienas.
Tātad esi aizmirsis visu,
ko tev mācīju?
Nē, tikai bezjēdzīgās atklājēju štellītes.
Tātad - visu.
Smīni, cik tīk.
Kad būšu ticis pāri kalniem,
atgriezīšos Avalonijā kā varonis.
Man par godu pat uzslies statuju pilsētas laukumā.
Tev jau ir statuja.
-Ak tā? -Jā, tieši blakus manējai.
Tev ir statuja?
Tās tagad uzslien jebkuram?
Nē, tēt. Es atklāju Pando.
To, kuru šeit ierados glābt.
Šis atklājums izmainīja pasauli
un pārvērta Avaloniju par paradīzi.
Tas nav būtiski, bet mana statuja ir lielāka.
Lūdzu, mazais.
Te tev nu bija pazemīgais lauksaimnieks.
Varbūt esi līdzīgāks man, nekā gribi atzīt.
Es neesmu tev līdzīgs.
Turpini sev to iegalvot.
Vienalga.
Es radīju ko paliekošu...
Sveiki. Vai šis ir bīstams?
Varbūt.
Nē, nē, nē.
Paga.
RŪDAS GABALS
Šeit ir vēl kāds.
Tas pieder Ītanam. Ītanam!
Ko?
Es teicu, tas pieder Ītanam.
-Kas ir Ītans? -Mans dēls.
Tavs dēls?
Jēgers Kleids ir vectētiņš?
Formāli laikam jā.
Viņš nav viens.
-Ar ko viņš ir kopā? -Ar Kaulaiņu mangotāju.
Tiem ir tikai viens uzdevums -
ievilināt tevi nāvē.
Ko? Vai šis radījums nevar kustēt ātrāk?
Kas tas ir?
Mēs taču meklējam manu tēti, ja?
Jā, jā. Es zinu.
Šie Pando izkrita no kuģa.
Mēs tos nelaižam postā,
tāpēc ātri salasīšu.
Pagaidi. Tūlīt beigšu.
Plunkšķi?
Plunkšķi!
Tas nekas.
Es tev palīdzēšu.
Parādi.
Vari man uzticēties.
Skat, skat.
Viss būs labi.
Gatavs ir.
It kā nekas nebūtu noticis.
Vai tie ir tavi draugi?
Sveiki, es esmu Ītans.
Man likās, ka Plunkšķis mani veda pie tēta.
Varbūt es kļūdījos.
Tēti nekur neredzu.
Labāk jūs netraucēšu.
-Ītan! -Tēti.
Stājies man aiz muguras.
-Kas viņš ir? -Ītan, iepazīsties ar savu vectēvu.
Tas ir Jēgers Kleids?
Vienīgais un neatkārtojamais.
Sekojiet man.
-Ko nu? -Lecam!
Kas tie tādi ir?
Iespēja tikt prom.
Tie taču mūs neapēdīs?
Nē, bet tie apēdīs.
-Ko? -Bēgam.
Tēti!
Saņemies, Sērčer. Lai man nav par tevi jākaunas.
Kusties!
Viņš ir kolosāls.
Viņš nav kolosāls.
Viņš mani izglāba.
Zini, es arī tevi glābu.
Viņš izglāba arī tevi.
Neesi redzējis ne nieka, puika.
Nē, Ītan.
Plunkšķi.
Paldies, draudziņ.
Viss kārtībā?
Es runāju ar savu dēlu.
Viss labi, tēti.
Vai tu varētu neizrādīties, kamēr glābjam savu dzīvību?
Nomierinies. Puikam viss kārtībā.
Kā tu vari būt mans tētis?
Gribi par to parunāt?
Kad divi cilvēki iemīlas...
Nē! Nerunā, nerunā!
Laiks pagrilēt.
Tas nav labi.
Uzmanieties!
Leciet virsū.
-Meridiāna. -Mamma!
Nekādus "mamma".
Kad tiksim mājās, būsi nosodīts uz mūžu.
-Viņa man patīk. -Kas ir viņš?
-Mans tētis. -Ko?
Pasteidzies! Aiziet!
Briesmoņu mūris.
Neuztraucies, es tikšu galā.
Tie ir gudrāki, nekā izskatās.
Es to tev varēju pateikt.
Paga. Jēgers Kleids?
-Vienīgais un... -Mēs zinām.
Draugi, esam iestrēguši.
Laba doma, Plunkšķi.
Viņu sauc Plunkšķis?
-Kalisto, iestum mūs. -Tiks darīts.
Turieties!
Kā es priecājos, ka esi drošībā, mazo Ītan.
-Es tā uztraucos. -Labi. Atvaino.
Kas tas ir? Tik smukiņš.
Gribu to pārvērst par preci.
Šis man derēs.
Kalna otra puse, es nāku!
Ne tāpēc esam ieradušies.
Pareizi. Tavs muļķa audziņš.
Tas nav muļķa.
Labi. Tavs garlaicīgais audziņš.
Zini, kas man šķiet garlaicīgs?
-Tava neveiklā atbilde? -Ko? Nē.
-Tu. -Cik asprātīgi.
Atļaušos runāt kā pieaugušais.
Sērčeram taisnība.
Mūsu uzdevums ir nonākt Pando sirdī.
Jo, kā visiem redzams,
mums ir jāpasteidzas.
Bet, kad tas būs darīts,
neviens mums neliedz
doties otrpus kalniem.
Varam tā vienoties?
Labi. Tad tas ir atrisināts.
Ītan, iesim paņemt Pando saknes paraugu.
Meridiāna, vai pagodināsi mūs?
Nu ko, Pārdrošais? Laikam būsim pāris.
Neļauj man izgāzties ģimenes priekšā.
Skat, Jēgers vecākais.
Vienīgais un neatkārtojamais.
-Prieks iepazīties, Kleida kungs. -Prieks iepazīties.
Vienreizēji.
Pazūdi no šejienes. Prom!
Prom!
Labi.
Man tas šķita nekaitīgs.
Labāk būt drošībā, nekā nožēlot.
Tātad tu esi mans mazdēls?
Jā, tā runā.
Nu, pastāsti man par sevi, Ītan.
Kas tevi interesē?
Cīņa, medības?
Vai mājās palika sirdsāķītis?
Aha, uzminēju.
Kas tieši?
Neviens.
Diaso. Viņa vārds ir Diaso.
Diaso, ko?
Man viņš tiešām patīk.
Tikai nezinu, kā viņam to pateikt,
jo sāku uzvesties šādi.
Vienmēr šādi.
Ļauj vectēvam dot tev viedu padomu.
Ja vēlies atstāt iespaidu,
rīkojies šādi.
Ievilini viņu bīstamā situācijā,
varbūt tādā, kurā dzīvība karājas mata galā,
un tad izglāb viņu no tās.
Sevišķi labi, ja tajā ir bandīti, aligatori un iespaidīgi sprādzieni.
Tas būtu ļauns veids, kā uzsākt attiecības.
Turklāt ļoti bīstams.
Bīstams?
Tu esi Kleids.
Mēs mīlam briesmas.
Še. Pamēģini.
Tiešām? Nu labi.
Jā, tu esi īsts Kleidu puika.
Pie joda Pando!
Klau, tēti.
Novērtēju, ka centies satuvināties ar Ītanu.
Bet varbūt liesmumetējs nav viņa gaumē.
Es novērtēju, ka tu tā domā.
Bet varbūt Ītans nevar zināt, kas ir viņa gaumē,
kamēr nav to pamēģinājis.
Tāpēc uz priekšu, mazais.
Es novērtēju tavu aizrautību,
bet Ītanam jau ir intereses.
Viņš ir Pando vācējs,
turklāt ļoti labs.
Novērtēju tavu novērtējumu, bet varbūt
lai puika pats izvēlas.
Es novērtēju tavu novērtējumu,
bet varbūt tu varētu mani novērtēt vairāk
un ņemt vērā manas vēlmes.
Varbūt tev ir jāatkratās no manis.
Bet varbūt mēs varētu runāt savaldīgāk.
Labi.
Kas tev ir padomā?
Pirmatnējā priekšposteņa partija.
Ītan, Pando liktenis ir mūsu rokās.
Šobrīd nav laika spēlēt spēles.
Būs kāds brītiņš, līdz tiksim līdz Degošajai jūrai.
Ej auklēt savu augu.
Mēs ar mazdēlu uzspēlēsim kārtis.
Es piedalos.
Vai kāds man iemainīs ieroci?
Man ir tikai dubļi un dārza rīki.
Man ir mūrakmeņi.
Akmeņu mešana var būt iedarbīga.
Mūrakmeņi paredzēti kam citam.
Viņam taisnība. Man vajag arbaletus.
Vai tev ir arbaleti?
Plunkšķis nočiepa manas kārtis.
Dabūji ko labu?
Laiks iztecējis.
Tirdzniecība ir jābeidz.
Arbalets. Es zināju, ka to no manis slēpi.
Laiks notikumu kārtīm.
Vai esi gatavs tikt galā
ar dēmonu zirnekli?
Nogalinu to.
Tavs uzdevums nav nogalināt.
Zinu, ka dēmonu zirneklis šķiet biedējošs.
Tas neradījums nograuzīs mūsu stādus.
Tu raizējies par to?
Spēles galvenais uzdevums
ir dzīvot saskaņā ar savu vidi.
Es to nomētāju ar mūrakmeņiem.
Es - nošauju ar jauno arbaletu.
Labi. Tas ir beigts. Jūs nogalinājāt.
Tā jau ir labāk.
Pa augšu.
Pa augšu... Nē, otrādi...
-Jā. -Atver...
Bet pagaidiet.
Vienīgi dēmoniskais zirneklis spēja aizkavēt siseņus,
lai tie neiznīcina visus jūsu resursus.
Apsveicu, jūs esat pagalam.
Es piekrītu puņķu pikucim. Ko?
Pagaidi. Dēmoniskais zirneklis nebija slikts?
Atkārtoju vēlreiz. Šajā spēlē nav slikto.
Uzdevums nav nogalināt briesmoņus.
Ir jārada civilizācija, kas spēj sevi uzturēt,
izmantojot apkārtējo vidi.
Es nesaprotu šo spēli.
Es arī ne.
Tā nav sarežģīta.
-Varbūt audzēšu Pando. -Tas šajā spēlē neeksistē.
Vai varam uzveikt briesmoņus un izmantot tos kā ieročus?
Briesmoņi nav ieroči.
Ko? Nē.
Ievērtē manu jauno ieroci.
Ja viņš dabū briesmoni, es - Pando.
Nekādu briesmoņu vai Pando.
Nav arī slikto? Kas tā par spēli?
Sanāk vājš sižets.
Tā, zināt ko?
Gribat sliktos?
Lai notiek. Jūs abi esat sliktie.
Jo krītat man uz nerviem.
Tie pusaudži, ne?
Es uzvarēju.
LIKTENĪGAIS GEIZERS
Degošā jūra.
Vienīgais šķērslis, kas šķir Jēgeru Kleidu
no viņa likteņa piepildīšanās.
Sarīkosi melodrāmu citur?
Ko tu redzi?
Saknes izvijas otrā pusē pa griestiem.
Ja vēlamies atrast Pando sirdi,
jādodas uz priekšu.
Pagaidiet.
Jums visiem taču ir acis pierē.
Mēs visi redzam vienu ainu, vai ne?
Tā ir skābe.
Neviens nevar izlidot tai cauri.
Kas šeit notiek?
Tas būs vienreizēji.
Mēs to darīsim?
Jau darām. Nu labi.
Tas bija kā no Pirmatnējā priekšposteņa.
Labi, ka palikām dzīvi.
Nost no mana kuģa!
Nē.
Tev jau nav vēl viens tāds?
Tas nekas. Man ir labāks ierocis.
Tēmē pa torsu.
-Oho! -Kurš tev mācījis mest?
Šeldons.
-Piesedz mūs. -Darīts.
Labi. Lūk, kā ir jāmet.
Stāvi uz abām kājām,
elpo, koncentrējies
un laid roku līdz galam.
Galvenais - laid roku līdz galam.
Tagad tava kārta.
Labi. Svars uz abām kājām,
elpoju, koncentrējos
un laižu roku līdz galam.
Tu redzi!
Dod virsū tiem, kas pa labi.
Malacis! Uzlaid gaisā.
-Jā! -Servē!
Aiziet, papuci.
Jā!
Pret Kleidiem jūs nespējat ne nieka.
Nebija slikti, ņemot vērā, ka esmu zemnieks.
Jā, nebūt ne.
Man tev jājautā -
kāpēc izvēlējies lauksaimniecību?
Man patīk uzturēties ārā.
Un būt sev par noteicēju.
Jā. To es saprotu.
Patīk ielikt sirdi un dvēseli ražas audzēšanā.
Lai tā izaug tieši tāda, kā vajag -
stipra un pastāvīga.
Paliekošs mantojums, ar kuru dēls var lepoties.
Arī to es saprotu.
Gribi zināt, kāpēc tik ļoti necentos atgriezties mājās?
Tāda doma man prātā pavīdēja.
Tāpēc, ka esmu iestrēdzis.
Jā, to es zinu.
Iestrēdzis citā nozīmē.
Redzi, visu mūžu esmu bijis atklājējs.
To vien darījis, kā tiecies pretī horizontam.
Kaut tas prasīja visu.
Tevi,
tavu mammu,
pēdējos 25 manas dzīves gadus.
Ja es no tā atteiktos,
kāds tad kļūtu?
Kas es būtu?
Nu jau...
esmu par vecu, lai mainītos.
Jā.
Izdzersim vēl pa dzērienam, kamēr vēl ir laiks.
Sveiks. Tu.
To neaiztiec.
Ei! Izbeidz!
Beidz grābstīties. Izbeidz!
Nespied pogas. Slikts Plunkšķis!
Tu centies.
Paskat tik.
Beidzot viņi saprotas.
Sen bija laiks, ne?
Jo īpaši tāpēc, ka ir tik līdzīgi.
Nesaki to tēva klātbūtnē.
Klau, vai tu gribi pastūrēt?
Man šausmīgi gribas iedzert kafiju.
-Paga. Tiešām? -Jā.
Vienkārši seko saknēm.
Labi.
Kaut Diaso tevi tagad redzētu.
Ko? Domāji, ka tētis man neizstāstīs?
Tev lieliski sanāk.
Sargies no kustīgā klintsbluķa!
Man izdevās. Redzi?
Es atvainojos.
Kļūdiņa. Viss ir labi.
Kāpēc šī vieta ir tik dīvaina?
Es nezinu.
Man šī vieta
šķiet visnotaļ brīnišķīga.
Zini, man jāteic,
ka neesmu redzējusi tevi tik laimīgu kā šeit, lejā.
Laikam jau...
Saimniecība ir tik maza.
Pasaule tik plaša.
Man šķiet,
ka šeit esmu savā elementā. Kaut kā tā.
Ko? Kāpēc tu uz mani tā skaties?
-Es to drīkstu. -Mammu, nekļūsti jocīga.
Mammas nekad nav jocīgas.
Esam jūs dzemdējušas.
Mums ir tiesības.
Vēlos izmantot savas tiesības jocīgi uz tevi blenzt.
Nē, tev jāskatās, kur brauc.
Jāskatās uz ceļu. Tu esi pie stūres.
Nomierinies.
Domāju, ka tev ir vērts ieklausīties savās sajūtās.
Varbūt tās tevi aizvedīs interesantā dzīves ceļā.
Esmu šeit jau 25 gadus,
bet neko tādu neesmu redzējis.
Neko nesaprotu.
Jo dziļāk mēs dodamies, jo spēcīgāks šķiet Pando.
Ja tas iznīkst, vai tam nebūt jākļūst arvien vājākam?
Prezidente Mola, klāt Kaulaiņi,
turklāt viņi nav vieni.
Ko?
Meridiāna, uz priekšu!
Nespēju atrauties!
Tie mums neuzbruka.
Bet kāpēc viņi mums neuzbruka?
Varbūt tas kaut kā saistīts ar to.
Šķiet, esam atraduši Pando sirdi.
Ko tie dara?
Tie rīkojas kā visi kaitēkļi.
Cenšas ielauzties Pando sirdī
un izpostīt to no iekšpuses.
Tā cīnās par izdzīvošanu.
Tāpēc mūsu stādi virszemē iznīkst.
Pando visu enerģiju novirza šurp - sevis aizsargāšanai.
Mūsu augs nav slims,
tas cīnās.
Padarīsim šo cīņu taisnīgu.
To vieglāk pateikt nekā izdarīt.
Mums ir Pando.
Vai saproti, kāds daudzums būtu nepieciešams?
Tev ir labāka ideja?
Jā. Metam mieru šai bezcerīgajai lietai
un lidojam pāri kalniem.
Kā tas palīdzēs glābt Pando?
Nepalīdzēs. Bet es visu mūžu esmu bez tā izticis. Jūs arī iztiksiet.
Mēs neatdosim Pando, lai vari iespraust savu karogu.
Avalonijas liktenis atkarīgs no tā, vai to glābsim.
Un tieši to mēs darīsim.
Es pilnīgi piekrītu.
Tēti, ko tu dari?
Tieši to, ko darām savā saimniecībā.
Īsts Kleidu puika!
Nesiet šurp visas Pando kastes.
Pārvērtīsim Pārdrošo par lielāko miglotāju pasaulē.
Kas noticis, Plunkšķi?
Ko?
Ko tas nozīmē? Es nesaprotu.
Ītan, atnāc uz brīdi.
Atvaino, Plunkšķi. Man jāiet.
Jā, tēti?
Mēs šeit ieradāmies glābt savu saimniecību,
un to arī paveiksim. Kopā.
Zini ko?
Es negribu. Nezinu, kas jādara.
Vienkārši. Notēmē un izsmidzini.
Tā vairāk ir tava lieta, tēti.
Tā ir mūsu lieta, Ītan. Tēva un dēla.
Man tā nešķiet dabiska.
Nevēlos nogalināt šīs radības.
Nedomā, ka nogalini.
Mēs tikai iznīcinām kaitēkļus, kas nobeidz mūsu stādus.
Esam lauksaimnieki, Ītan.
Tāds ir lauksaimnieku darbs.
Tad varbūt es neesmu lauksaimnieks.
Ko?
Es neesmu lauksaimnieks, tēti.
Ītan, kas izraisījis šādas pārdomas?
Tas neizklausās pēc tevis.
Tādas ir manas domas, tēti.
Šeit es jūtos daudz labāk.
Jūtos kā savā ādā, izpētot šo pasauli.
Izpētot?
Nu, jā.
Šeit ir tik daudz ko atklāt...
Pagaidi. Tu gribi sacīt, ka vēlies būt atklājējs?
Vai viss ir kārtībā?
-Vai tas ir viņa dēļ? -Ko?
-Tā ir, vai ne? -Nē.
-Ko tu Ītanam pateici? -Neko nepateicu.
Tēti, vectēvs nav vainīgs.
Tu mēģini izskalot smadzenes manam dēlam?
-Izskalot smadzenes? -Ītan, vai tu man uzticies?
Tu negribētu kļūt kā viņš.
Viņam rūp vienīgi viņš pats
un kā pārvarēt to kalnu grēdu.
Es tevi pazīstu, Ītan. Tu tāds neesi.
Ītan, atgriezies.
Ītan. Ītan!
Jucis esi?
-Tūlīt pat kāp kuterī. -Liec mani mierā.
Kur ir problēma?
-Tevī, tēti. Tevī. -Manī?
Tu pieņem, ka sekošu tavās pēdās,
bet neesi pavaicājis, ko es vēlos.
Tu esi bērns.
Tu nezini, ko vēlies.
Es zinu, ka nevēlos būt kā tu.
Visu mūžu esmu nopūlējies,
lai kļūtu par sava tēva pretmetu.
Bet izskatās, ka esmu uz mata kā viņš.
Tik ļoti vēlējos atstāt mantojumu,
ar kuru tu varētu lepoties.
Varbūt pārāk aizrāvos.
Tēti, nerunā.
Ītan, es cenšos tev atvainoties.
Tēti.
Man šķiet, ka esam kalnu grēdas otrā pusē.
Šeit ir viens vienīgs ūdens klajums.
Tā ir acs, pareizi?
Jā.
Ļoti, ļoti liela acs.
Jā.
Un tā skatās uz mums.
Vai tu saproti, ko tas nozīmē?
-Tā mani nosoda? -Nē.
Ja šeit ir acs,
tas nozīmē, ka tā atrodas galvā.
Un, ja šai vietai ir galva,
tas nozīmē, ka visu šo laiku esam ceļojuši pa tā iekšām.
Tu domā - pa zarnām?
Jā. Paklausies.
Vējainais mežs
bija tā plaušas.
Un skābes ezers bija kuņģis.
Un šī milzu acs ir tā acs.
Kaulaiņi nav briesmoņi.
-Tā ir imūnsistēma. -Ko?
Plunkšķis man centās to paskaidrot.
Šī vieta ir dzīva.
Tā ir dzīva būtne.
Mēs neatradām Pando sirdi.
Mēs atradām īstu sirdi.
Tātad visu šo laiku
mēs esam dzīvojuši uz muguras
šai milzu radībai?
Jā. Un Pando to nogalina.
Radības imūnsistēma nespēj sevi pasargāt.
Mums ir jāsteidzas.
Ko?
Nezinu, ko tu pateici. Noteikti kaut ko nepieklājīgu.
Mamma, tev jāgriež kuģis uz otru pusi.
-Paga, ko? -Misija beigusies.
Šī vieta nav tāda, kā domājām.
-Ir kāda problēma? -Liela problēma.
Mēs ar Ītanu pamatīgi sastrīdējāmies.
Es nolēcu no kuģa.
Tu nolēci no kuģa?
-Tas beidzās labi. -Tētis man sekoja.
Nākamajā mirklī attapāmies kalnu viņā pusē.
-Ko? -Skatoties tieši virsū...
-...milzu radībai! -Milzu radībai!
Ko?
-Milzu radībai! -Viņš joko.
Paklau. Šī vieta, šī pasaule, kurā dzīvojam,
ir dzīva būtne.
Un Pando to nogalina.
Ja vēlamies izdzīvot, Pando ir jāiznīcina.
-Ko? Tu gribi, lai iznīcinām Pando? -Ko?
-Viņi nezina, ko tur redzēja. -Tēti?
Tēti, apstājies.
Kur tu ej?
Uz kalnu otru pusi. Iešu pats paskatīties.
Nopietni? Šī pasaule mirst.
Šai pasaulei jāpalīdz.
Ko tu zini par šo pasauli?
Ko zinu par šo pasauli?
Es zinu, ko redzēju.
Visu dzīvi biju veltījis kam tādam,
ko neviens iepriekš nebija darījis,
un cītīgi trenēju arī tevi,
lai tu būtu man līdzās,
kad to darīšu.
Tam bija jākļūst par mūsu atstāto mantojumu.
Tēva un dēla.
Gribi parunāt par mantojumu?
Es tūlīt iznīcināšu savējo.
Sava dēla labā.
Tu uz ko tādu neesi spējīgs.
Kā tad.
Jo esmu nekam nederīgs tēvs.
Jā.
Bet tev tādam nebija jābūt.
Ņem.
Lai iznāktu otrā pusē, jādodas uz austrumiem.
Labi.
-Kalisto? -Tēti.
-Novāciet rokas. -Šobrīd jūs atrodaties emociju varā.
Nezinu, ko, jūsuprāt, redzējāt.
Bet mēs ieradāmies glābt Pando.
Un šis plāns nav mainījies.
Tu nesaproti, ko tu dari.
-Tu iznīcināsi Avaloniju. -Nē, laid vaļā!
-Lūdzu, uzklausi mani! -Nost no manis!
Jūs pieļaujat lielu kļūdu.
Izlaid mūs. Atslēdz durvis.
Tā nedrīkst. Uzklausi mani.
-Ko tu dari? -Cenšos kaut ko ieraudzīt.
Ītan, vai tu vari izbāzt roku
un aizsniegt rokturi?
Skaidrs, ka ne.
Pagaidi. Kas tā par skaņu?
-Pievaldi mēli. -Leģend.
Sveiks, draudziņ. Atslēdz durvis. Jā.
-Viņš var. Atslēdz durvis. -Atslēdz.
Saņemies, Leģend. Tu vari!
-Aiziet, Leģend. -Atslēdz durvis.
Atslēdz durvis.
Mīļš mammītes suņuks. Mīļš.
-Tu vari. Tu vari. -Atslēdz durvis!
Vai tu varētu nekliegt uz manu suni?
Es nekliegtu, ja viņš būtu dresēts.
Viņš ir dresēts.
Jau divas dienas nav čurājis mājā.
Mēs esam šajā kuģī divas dienas.
Durvis ir jāatslēdz.
Blakus rokturim ir slēdzis.
Leģend, vai redzi slēdzi?
Kas tā par skaņu? Viņš laiza slēdzi?
Leģend, nelaizi slēdzi.
Beidz to laizīt!
Labi, kāds ir plāns?
Atgūsim kontroli pār kuģi.
Es neesmu kvalificēts vadīt šo kuģi.
Tas ir jūsu.
Pilotēšana ir sarežģīta.
-Tas gan bija viegli. -Labi. Ko nu?
Pando aizsargspējas to pasargā no radībām.
Bet, ja es tajā izsistu caurumu...
Pārējo viņi izdarītu paši.
Es aizkavēšu Kalisto.
Tu gādā par dēla drošību.
Pagaidi, ko? Viņš nenāks man līdzi.
Pasaki viņam to.
Tu nāksi, vai kā? Mēs steidzamies.
Atcerieties, Avalonijas liktenis atkarīgs no mums.
Vai tas bija Sērčers un Ītans?
Kas notiek?
Pārņēmuši komandtiltu. Ejam!
Tur.
Kur visas saknes savijas.
Ja Kaulaiņi uzbruktu tur,
augs neizturētu.
Meridiāna, atver durvis.
Atvaino. Neko nedzirdu.
Neuztraucieties, prezidente Mola.
Es to nokārtošu.
Kaspians!
Pagaidiet šeit.
Abi ar Plunkšķi sapulciniet visas radības
un sūtiet tās pie manis.
-Es paveikšu pārējo. -Lai notiek, tēt.
Un, Ītan!
Piedod, ka liku tev domāt, ka jākļūst par lauksaimnieku,
lai es ar tevi lepotos.
Es vienmēr ar tevi lepošos.
Es zinu, tēti. Es zinu.
Atlaid vadības ierīces.
Labi.
Turi ierīces.
Atlaid, turi, atlaid, turi. Izlem vienreiz.
Sveiki! Atceraties mani?
Meridiāna, apturi kuģi.
Nav problēmu. Esmu klāt.
Tagad redzi, ar ko mums darīšana?
Tā ir sirds.
Nē.
Celies kājās, Sērčer!
Tēti?
Mans mantojums nav pārvarēti kalni.
Tas esi tu.
Tagad pie lietas.
Tēvs un dēls.
Tur.
Turpini rakt.
Tēti!
Nost no ceļa! Tie tuvojas!
Jā!
Jā! Jā!
Jā! Mēs to paveicām.
Mēs to paveicām.
Vai ne?
Ieradāmies par vēlu.
Labi. Nākamā pietura - bez elektrības, auksta kafija un niknas ļaužu masas.
Kurš ir gatavs doties mājās?
Es gribētu kaut kur piestāt
tēta labā.
Visu mūžu esmu prātojis par šo mirkli.
Kā tas būtu?
Kā izskatītos?
Kāda būtu sajūta?
Un kāda tad ir sajūta?
Sajūta ir...
nevainojama.
Pēc gada
DIEZGAN LABS TĒTIS
TĒTIM NO ĪTANA
Mīļo tēti, kaut arī šis gads bijis izaicinājumu pilns,
jūtos iedrošināts, redzot, cik cilvēki ir izturīgi.
Penelope.
Mēs spējam būt izdomas bagāti.
Šeldon?
Protam pārsteigt.
Pasaule noteikti ir mainījusies.
Paldies, vecīt.
Un mainās joprojām.
Kaut nevaram vairs dzīvot kā agrāk,
esam sev sagādājuši labākas nākotnes izredzes.
Vēl neesam to sasnieguši, bet sasniegsim.
Jo labākais mantojums, ko varam atstāt,
ir radīt dāvanu, kuru būs vērts atvērt rīt.
Paldies
par visu, ko esi man devis.
Darīšu visu, lai dzīvotu tava mantojuma cienīgu dzīvi.
Ceru, ka lepojies ar mani.
Vienmēr tevi mīlošais
dēls.
BEIGAS.
SAVĀDA PASAULE
LOMAS ATVEIDOJA...
Tie ir Kleidi Tie ir Kleidi
Lai skan mūzika Var sākties gājiens
Vienmēr drosmīgās
Zelta sirdis
Pār jūru un debesīm un zemi
Cieši kopā roku rokā
Tie ir Kleidi
Kaldina jaunas dzīves lappuses
Krāj bagātu mantojumu
Sastop katras grūtības
Kā varena ģimene
Tie ir Kleidi Tie ir Kleidi
Augstāko apbalvojumu vērti
Stalti un pārliecināti
Gatavi riskēt ar visu
Drosmīgi dodas jaunā ceļā
Nolīdzinot paaudžu plaisas
Tie ir Kleidi
Atklājējs vai saimnieks
Pacel balsi sajūsmā
Serenādes
Kleidiem
Un viņu bezgalīgajiem piedzīvojumiem
Tie ir Kleidi
Subtitrus tulkoja: Gundega Gulbe