EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hej, raring.
Det är jag.
Det här verkar omöjligt för dig, men jag kan förklara…
Du har rätt. Jag förtjänar det.
Det vet jag.
Du har gått igenom ett helvete och det är mitt fel. Förlåt.
Jag är ledsen, Sarah.
Jag lovar att jag inte hade nåt val.
Du kan inte förstå det nu. Jag kan bara berätta exakt vad som hände.
Då kanske du förstår.
Jag vet att du inte tror mig, men jag hade inget annat val.
Det var enda sättet att se till…
…att vi alla var i säkerhet. Och tillsammans.
Det var enda sättet att rädda familjen.
Jag säger bara att nåt exploderade i hamnen. Hur kunde det hända?
Det kan ha varit de där jävlarna. De kan ha tagit sig ombord.
Det skadar väl inte att kolla?
Vad gör det?
Du, Mack.
-Ja? -Ni ska leta efter fripassagerare.
-Tack. -Okej, men varför?
Man vet aldrig. Leta överallt, okej?
Uppfattat.
Snyggt, John B. Den är låst från utsidan.
Jag ville bara få oss ombord, JJ. Jag tänkte inte så långt.
-Vi är inlåsta… -Det är kvavt.
-Det är en dödsfälla. -Det där hjälper inte.
Du ska nog hålla tyst, Pope.
Vad hände med din plan? Och med att tänka i förväg?
Din brist på självkännedom är oroande.
Det var du som sköt på ett oljefat.
-Minns du det? -Gud! Håll käften!
Vi måste hålla ihop.
-Okej. -Vi måste komma ut härifrån.
Jag fixade det här.
Wow.
När vi var i knipa och trodde att pappa var död
var det jag som tog över. Jag tog hand om allt, okej?
Det här är värt hundratals miljoner dollar. Förstår du?
Jag bryr mig varken om det här eller pengarna. Bara om Sarah.
-Är hon okej? Ingen säger nåt. -Vi… Wheezie!
Det här är Santo Domingos kors, okej?
Det sägs att det är värt mer än guldet från Royal Merchant.
Jag tog det till oss, till vår familj.
Glöm inte det.
Jag använde dykutrustningen på Druthers. Jag hade planerat allt i förväg.
Sekund för sekund.
Det var nära ögat.
Jag hann nätt och jämt ut.
Raring, du måste förstå att jag inte trodde att du skulle vara där.
Jag ville ringa och säga att jag var okej och förklara allt. Men jag kunde inte.
Jag måste se till att Rafe kom undan.
Tack, pappa.
En av oss är tacksam.
Ni är psykopater, båda två.
Rafe skulle inte åka fast för att ha hjälpt mig.
-Jag lovade det. -Som om du bryr dig.
Brydde jag mig inte när jag trodde att pappa var död?
Du brydde dig bara om att dra med nån jävel.
-Det enda du bryr dig om är arvet. -Du brydde dig. Det är poängen!
Alla på kajen kunde se hur mycket du brydde dig, raring.
Jag vet att du är arg just nu, med all rätt.
Det viktiga är att det ligger bakom oss. Det är över.
Vi ska leva ett nytt liv tillsammans, allihop.
Jag tar dig till paradiset. Det ligger nära Guadeloupe.
Du får användning för alla dina toppbetyg i franska,
för det är fransktalande.
Jag vill ringa mina vänner. Och min pojkvän.
Får jag åtminstone berätta för dem att jag mår bra?
Självklart. Du kan ringa John B när vi kommer fram.
-Han vet ju att du är här. -Nej.
-Jo, det gör han. -Vad pratar du om?
Han kom hem till oss. Rose pratade med honom.
Du vet korset ni har letat efter?
Rafe fick tag i det.
Historiskt sett, tillhör det nog familjen Heyward.
Ja, jag vet.
Men det viktigaste för mig är du, så jag gav korset till John B. I utbyte mot dig.
Och han gick med på det?
Tja, han fick en artefakt värd en halv miljard dollar.
Så…
Ja, han såg nöjd ut.
Vad kan jag säga, raring?
Han är en Pogue.
Rose? Wheezie? Kom in.
-Hej. -Hej.
Sarah. Hej.
Vi åker till vår egen ö.
Grymt, eller hur?
Hon mår inte så bra just nu, sötnos.
Men snart så.
Vi kommer alla att må bra snart.
Pope? Hur dödar man en orm?
Slag i huvudet.
Exakt. Men huvudet i det här fallet är bryggan.
För att ta den behöver vi eldvapen.
Och fartyget har faktiskt ett vapenförråd, som försvar mot pirater.
-"Pirater." -Vi tar det.
-Inte bara pistoler. -Glöm mig.
-Knivar också. -Att döda alla är ingen plan.
Hon är inte med.
Allvarligt, det finns AK-47:or, pistoler, knivar, gevär…
Vi måste ut härifrån först. Vi kan inte göra nånting härifrån.
-Jag kan karate-sparka upp dörren. -Du ska inte sparka ett skit.
-Lägg av! -Nej! Din…
Hörni.
-Vad föreslår du, Einstein? -Hörni!
-Coola ner er. -Hallå.
Hon har sett nåt. Tyst.
-Ursäkta. -Följ henne bara.
-Vi kommer igenom, eller hur? -Ja. Snyggt, Kie.
Passar en schweizisk armékniv?
-Sluta. -Sätt igång.
Fan! Vilken jävla skit det här är!
-Du! -Va?
-Har du sett några fripassagerare? -Fripassagerare?
Jag har en sprucken oljepanna i en skitmotor.
Matar jag den inte som en bebis med olja, exploderar den.
-Okej, men håll ögonen öppna! -Visst!
Fan! Vilket gammalt skit!
Vill ni spela Krig?
Har du en kortlek?
Ja.
Jag hämtar den.
Gud!
Sarah! Vad är det, raring?
Jag är nog sjösjuk.
Vänta lite.
Jag har vad du behöver.
Piller?
Det var för ditt eget bästa, och jag gillade inte att göra det.
Bara inget lugnande.
Vi är här tillsammans. Lugn, Sarah. Det här är bra.
Var la jag dem? Jag vet att de är här nånstans.
Jag såg dem ju alldeles nyss.
Fan.
Den här.
Nej. Vi är på rätt kurs.
Ja.
De har satt in nya mätare.
Okej, visst. Ja.
Vad i helsike?
Vänta lite.
Vad i helsike är det här?
-Central 60290. Vilken är er nödsituation? -Hallå?
Jag heter Sarah. Jag är på en båt, Coastal Venture.
-Jag har kidnappats. Jag behöver… -Kan du upprepa, tack?
Var befinner du dig?
Det är bara min tonårsdotter som busringer igen. Ja. Förlåt.
Du ligger risigt till, tjejen.
Vi öppnar vapenförrådet, tar vapnen, kommer tillbaka och planerar nästa drag.
Det är på tredje däcket, i aktern nära tvättstugan. Nu kör vi.
Vänta. Alla borde inte gå ut dit. Det är för farligt.
-Du borde stanna här. -Va?
Jag måste leta efter Sarah.
-Pope har… -Korset.
Vi hämtar det.
Och om du går ut dit är risken stor att du gör nåt korkat.
Visst, men den rätta terminologin är nog "nåt modigt".
-Kom ner därifrån. -Nej. Släpp!
Jag är bäst på fältet.
Om vi går ut dit och hamnar i trubbel behöver vi nån som räddar oss.
Okej, jag fattar. Jag är i B-laget.
-Det sa jag inte. -Kallar du mig "B-laget"?
Jag menade inget illa.
Hittade inte B-teamet utvägen, eller är jag helt snurrig?
-Håll ställningarna bara. -Det ser jag fram emot.
Jag är barnvakt.
Ha kul. Det är er begravning, er match. Jag sitter på bänken…
-Hörni. -Och chillar.
Bli inte skjutna.
Det var allt.
-"Bli inte skjutna". -Lite nedslående och skrämmande.
-Positivt pepp, Kie. Tack. -Japp. Inga problem.
Tre.
Okej, kom igen.
Ta tag i mina fötter.
-Pope, mina fötter! -Jösses!
Okej, det är bra. Sektion B. Okej.
Den andra sidan. Perfekt!
En till!
Kom igen.
Okej, kör hårt.
Nu är det bara vi.
Det börjar bli mycket mer än vad vi sa.
Jag vill ha dubbelt upp, om mina män ska ta risken.
Du får tre gånger pengarna om vi kommer fram i säkerhet.
Okej? Är vi överens?
Vad har du i lastrummet?
Det är bara en antikvitet, en relik, en religiös…
Men det drar uppmärksamhet till sig. Det gillar jag inte.
Männen tror att det bär på en förbannelse.
-Det är skräp från en kyrka. -Du måste hålla din dotter i styr.
-Prata inte om min dotter. -Ta det lugnt.
I land skiter jag i vad som händer.
Men jag vill inte ha problem ombord.
Jag tar hand om min dotter.
Kom igen, Pope.
Vi går hit.
Håll koll.
Det är lugnt.
Macias, vill du spela?
Kom, vi går.
Ja, det är okej.
Nej.
Jag kan inte. De ser mig.
-Jag måste gå på toa. Det kan ta ett tag. -Ha så kul!
Hallå!
-Det är upptaget. -Rappa på! Jag måste komma in.
Skynda dig, bro!
Du ska nog inte komma in nu. Det stinker. Jag mår inte bra.
Jag tänker göra samma sak som du. Rappa på nu!
Okej! Varsågod, bro. Varsågod.
Han har tur att jag måste skita.
John B, är du härinne?
Det jävla fartyget är för gammalt.
Hej. Kan du ge mig skiftnyckeln?
-Bredvid dig. -Visst. Inga problem.
Varsågod.
Tack, mannen.
Jag vet inte hur länge jag kan hålla igång pannan.
Jag måste prata med kaptenen. Kan du stanna och smörja den?
Jag har ett projekt där uppe, så det går inte.
Det tar bara en minut.
Jag kan inte, tyvärr. Du får hitta nån annan.
Vänta lite.
Vem är du?
Jag jobbar ombord, precis som du.
Vad heter du?
Pipe.
Gray Pipe. Pipe Gray. Jag kallas Pipe.
Vad gör du här nere?
-Jag struntar i hur du sköter ditt jobb… -Macias! Jag har en fripassagerare!
-Du. Kan du… Släpp den! -Nej!
-Släpp den! -Dra åt helvete!
Släpp den!
Nu. Släpp den.
Okej. Lägg av.
Du bröt den nästan. Det gör ont. Titta, mannen.
Förlåt. Men du gav mig inget val…
Macias! Jag har en fripassagerare!
Yo!
Igen?
Skit också! Fan ta kockarna.
Fan!
Det är andra gången…
Varför övervakar ingen maten?
Jag övervakar mitt glas.
-Hör du inte brandlarmet? -Ta hand om det du!
Du dricker och struntar i maten på spisen?
Du står ju där. Du kan ta hand om den. Stäng av det där.
Okej. Du kan jobba vidare.
Det var som fan!
Pistoler. Ännu bättre.
Hallå där!
Va?
Helvete.
-Hallå! Vi har fripassagerare härnere! -Sluta, snälla!
Nu har vi lekt färdigt.
-Ut med språket. -Okej.
Jag är fripassagerare, men…
Jag är här för att de har tagit nåt som tillhör mig.
-Jag vill ha tillbaka det. -Vadå?
Ett 2,5 m långt guldkors. Det tillhör mig och min familj.
Och min bästa väns flickvän hålls gisslan på fartyget.
-Vi tänker rädda henne. -Du ljuger.
Hon heter Sarah Cameron, och hans namn är John B.
Vem?
John B.
Om jag får veta att du ljuger,
dödar jag dig.
Man ska vända munstycket ifrån sig.
Det är nån på båten.
Han tog sig in i vapenförrådet.
-Sök igenom båten tills vi hittar honom. -Sätt fart.
Ja, TJ sa att han såg nån.
Vi söker igenom hela båten. Börja på babordssidan.
Uppfattat.
-Kom hit! -Nej!
-Vill du att de tar dig? -Jag vill inte vara här.
Du är här och du stannar. Du är min dotter!
-Släpp mig! -Ska jag bära dig?
-Du. -Gud! Vad gör du?
-Det är jag. -Jisses! Du skrämde mig!
-Jag tog med en vän. -Tamejfan!
-Cleo? -Så det är du.
Vad i helsike? Vad gör du här?
Vad gör du här? Jag jobbar här. Det är min båt.
Jag fick dra från Nassau på grund av dig och Sarah.
-Vi är inte säkra här ute. -Kom.
Jag har funderat. När allt det här är över och vi badar i stålar
tänker jag köpa en ny surfbräda, måla den och åka på en surfresa.
Jag vet inte vart, men ut i världen.
-Jag vet inte. Säg ett land. -Spanien.
Sen efter Spanien… Sydamerika eller Sydafrika.
-Till Sydafrika? -Nånstans söderut.
Sen Mikronesien kanske, och sen… Bara surfa.
Surfa dit vågen tar mig. Du vet?
Är det din plan om vi får massor med pengar?
Är det din dröm? En surfresa?
Jag ska surfa hela dagarna.
En bambuhydda, grilla fisk över öppen eld…
Och sen kastar jag mig ut i vågorna igen.
-Det är min dröm. -Det låter perfekt.
Ja.
Får jag följa med?
Har du ett pass?
Du har inget pass.
Så klart inte. Sånt är för Kooks.
-Man behöver inget… -Hörni! Öppna.
Okej.
Här.
-Behöver du hjälp? -Nej.
-Jag trodde att Rafe fått er. -Det är lugnt.
Nu sätter vi tillbaka gallret.
-Nej, vänta. -Varför då? Vi måste.
Jösses! Jag ska döda dig, John B!
Vem är hon?
Lugn. Jag sa ju att jag har en överraskning.
-Vem är hon? Vad är det här? John B! -Lugn, Kie.
Tjejen jag berättade om som räddade oss på Bahamas?
Cleo, va?
Cleo.
-Hon hjälper oss. -Fråga först nästa gång.
Vi har sökt igenom nedre däck tre gånger. De är inte där.
Sök i containrarna. De är där.
Ja, sir.
Tog ni ingenting, inte en enda pistol?
-Vi försökte. Jag blev överfallen. -Jag borde ha följt med er.
Har jag förstått rätt?
Ni fyra, utan några vapen, bestämde er för att kapa det här fartyget?
Bara ni fyra? Fattar ni vilka ni har att göra med?
Får Eberhimi tag i er, är ni döda.
Döda.
Han kapar av era fingrar.
Ska vi vänta tills vi kommer fram? Då kan vi fly om nåt går fel.
-Nej. Det går inte. -Varför inte?
Jag har gått igenom scenen tusen gånger i huvudet,
och vår bästa chans är ombord. Det är vi 5 mot 15 av dem.
-Exakt. -Vi får inte bättre odds.
Om vi väntar tar de oss.
-Vi har inte en chans. -Det är nåt annat också.
Ward lever.
Han lever och är på den här båten.
-Va? -Ja.
Du skämtar!
Menar du allvar?
Att spränga båten och bekännelsen till Shoupe var iscensatt. Tänk efter.
Han gjorde det för att rentvå Rafe.
Han gick till Druthers. Och vad fanns på Druthers?
-Dykutrustning. -Bingo!
Så Ward lever, va? Och han har guldet.
Och korset.
-Och Sarah. -Tack för påminnelsen.
Ska han komma undan med allt igen?
Det händer inte.
Vi kör inte den filmen igen, eller hur, Pope? Du sa att vi måste vinna.
Så vi går till bryggan med henne och hämtar det nu.
-Är ni med mig? -Vi gör det.
Jag är med dig. Och låt mig ta bryggan.
Så ska det låta.
Ska han ta bryggan? Han klarade inte ens av mig.
-Jag tog det lugnt. -På allvar?
Jag tog det lugnt.
-Tysta. -Hon tog inte…
Lugna er, allihop.
Är du med oss kan vi ta den där kniven, gå till bryggan,
hålla den mot kaptenens hals, sätta på högtalarna
och tvinga honom att samla besättningen i lastrummet.
När alla är på samma ställe, låser vi in dem och tar tillbaka vår egendom.
-Jag gillar det. Det kan funka. -Så är du med oss?
Nej.
Det är korkat.
Okej, nu öppnar vi dem!
De söker igenom containrarna.
-Vänta. Nej. Cleo. -Vad gör du?
Den här skiten har fastnat.
Macias!
Hon tänker berätta! Fan!
Vänta lite!
Den här är okej, sir.
-Jaså? -Jag har gått igenom den.
Det finns bara rör och plast där.
-Tänk om fripassageraren hade varit där? -Det var han inte, så…
Kom igen. Vi har ett jobb att sköta.
Rör på påkarna, mannen!
Okej, hon är på vår sida. Det är bra.
Vi väntar på din signal, Pope.
Okej.
Kom igen.
Tack… för det där, förresten.
Jag vet inte varför du gjorde det, men tack.
-Varför? -Det var inte välgörenhet.
Bara att jag är säkrare med er än med Eberhimi.
Ja.
-Ni är skyldiga mig en del av skatten. -Det är rättvist.
Bra. Så hur tar vi över det här fortet, chefen?
Får jag låna din kniv?
Jag har en bättre idé. Kom.
Du. Lägg händerna bakom ryggen. Följ det jag gör.
-Okej. -Litar du på mig?
Okej.
Eberhimi, jag fick en. Jag har en fripassagerare.
Du tog fel båt, kompis.
Säg varför du är här
innan jag hivar dig överbord.
Nu!
Vad är det som händer?
-Stopp! -Kom igen. Vi binder dem.
Ner på marken!
-Sluta nu! -Släpp mig!
-Fan, Sarah! -Kan du åtminstone ta av dem?
Nej. Jag kan inte lita på dig, så nu blir det så här.
-Skämtar du? -Jag ville inte sätta dem på dig.
Tror du att jag ville nåt av det här? Jag ville kunna lita på min dotter.
Men jag kan inte.
Du är en lögnhals.
-Visst. -Jag såg korset.
Du sa att du gav det i utbyte mot mig. Du ljög. Säger du nånsin sanningen?
Ljuger du aldrig? Fortfarande sjösjuk? Mår du bättre?
-Jag är kidnappad. -Nej! Jag är din far. Du är 16 år.
Jag kan ta dig vart jag vill, och det är det jag gör.
Rör mig inte!
Du kan inte fatta bra beslut, så jag gör det åt dig.
Det första är att du aldrig kommer att se John B igen.
Du ska bo hos oss för gott.
En dag kommer du att växa upp och förstå att jag gör det för din skull.
Nej, det gör du inte.
Du gör bara saker för dig själv.
Du är girig.
-Passa dig. -Och självisk.
-Du är manipulativ. En lögnare. -Jag är din far.
Och du är en mördare.
-Jag är ledsen, raring. -Släpp mig.
För helvete!
Nej!
Sarah! Nej!
Sarah! Raring, snälla!
Raring!
Sarah!
Öppna dörren!
-Hon kommer aldrig att vara på vår sida. -Rafe.
Hon är…
Hon är en Pogue nu, eller hur? Förvandlingen är avslutad.
Om hon vet var vi är, kan vi aldrig känna oss säkra.
Tänker vi logiskt på vad vi måste göra för att…
Lystring, alla passagerare och besättning. Samling i det främre lastrummet.
"Det är en order." Säg det.
Lystring, alla passagerare och besättning. Samling i det främre lastrummet.
Det är en order.
Besättningen och alla passagerare, gå till det främre lastrummet omgående.
-De gjorde det. De tog bryggan. -Duktig pojke.
När de är inne i lastrummet låser Kie och jag in dem.
-Kom igen. Ni med. -Vad händer?
Jag hämtar Sarah och livbåten.
Sen lastar vi korset i livbåten och drar.
Nu kör vi.
Vad handlar det här om?
-Har det nåt att göra med fripassageraren? -Vi får se.
Hur många?
Det hänger ihop med det där korset.
Det bär på en förbannelse. Gud är arg på oss.
-Var är kapten? Kallade han inte hit oss? -Jo.
-Vad händer? -Vi väntar på kaptenen.
-Han borde vara här. -Ja.
-Vart ska vi? Var är pappa? -Jag vet inte, Wheezie.
-Vad händer, Rose? Var är Rafe? -Jag vet inte.
Skynda på!
Säg åt dem att stanna där tills vidare.
Nu drar vi.
Knyt hans ben.
Rör dig inte.
Jag går till kranen. Möt mig där.
Det var alla.
Förutom Ward. Vi behöver Ward.
Vi kan inte vänta.
Hallå där! Fan!
Herregud!
Stäng den!
Jag försöker!
Lås den.
Kolla den andra dörren!
-Vad är det som pågår? -Nu!
Det finns en annan dörr!
Kom igen! Fort!
Hallå! Vi är här inne!
-Hallå! -Släpp ut oss!
Din jävel!
Jag borde inte ha anställt dig.
Otur, du får ingen återbetalning.
Sarah!
Öppna. Sarah!
Sarah!
-Kom och ta den här. -Ja.
Här är hon.
Surfresan.
Så ska det se ut. Kom igen!
Den tiden när folk kör över oss och vi bara tar emot är över.
Det är min polare!
-Nu gör vi det här! -Ja, för fan!
Lägg det runt korset.
Sarah!
-Rafe! -Akta skallen, mannen.
-Vad fan gör du här, John B? -Släpp den där.
Varför skulle jag?
Det här gäller inte dig, okej?
-Gäller det inte mig? -Nej.
Det gäller Sarah, okej?
Jag vet inte det.
Okej, nu åker vi hem. Jag kommer, John B.
-Samma gamla skit. -Du behöver inte.
Pogues som stjäl från oss. Jag kan inte…
Jag kan inte tillåta det.
Hördu! Kom hit!
Vart ska du?
Okej. På? Nej. På.
Den är på! Okej.
Hallå? Öppna dörren!
Öppna dörren, nån!
-Hissa upp det, Pope. -Okej. Här kommer det.
Långsamt! Lyft långsamt!
-Flytta det mot mitten. -Det är bra.
Nej! Det är för mycket! Det är för långt! Pope!
Helvete. Ursäkta! Mitt fel!
Mitten åt andra hållet!
Hej!
Ta upp det, Pope. Du grejar det.
Fixade John B livbåten?
-Jag har inte sett honom. -Var är Sarah?
Skynda på!
Lugnt och fint.
-Sådär ja. -Okej.
Sådär. Okej.
Vi hjälper John B få det på livbåten.
Oj…
Skicka det hitåt.
Hjälp! Vi är härinne.
-Jag ska få ut er. -Öppna dörren.
Vi ska ta dem. Kom nu.
Nej.
Nej! Håll dig borta från mig, för helvete!
Jag vägrar den här skiten. Jag följer inte med.
Jag vet. Jag förstår nu.
Det tog ett tag, för jag ville inte tro det, men…
Jag förstår vad alla har försökt säga.
Du är inte en av oss.
Eller hur?
Inte längre.
Och du blir aldrig det.
Du är en av dem.
Men nu är problemet…
Vad gör jag nu?
Du låter mig gå.
Låter dig gå?
Låter dig gå tillbaka och berätta för alla att jag lever?
Och var vi finns och vad vi har gjort?
Raring, kom igen.
Du vet att jag inte kan.
-Du skrämmer mig. -Vad ska jag göra med dig?
-Vad ska jag göra? -Nej!
-Vad ska jag göra?
Vad ska jag göra?
-Kom nu. -Kom igen.
Släck elden i maskinrummet.
Ni andra får en stor bonus om korset stannar ombord.
-De lämnar inte båten med det. -Bra.
Pappa!
Kalla mig inte det.
Pappa, snälla!
Kalla mig inte det! Du menar det inte.
Släpp henne!
Sarah! Titta på mig. Jag är här, okej? Hej.
-Hej. -John B.
Jag sa ju att jag inte lämnar dig. Jag är här.
Det är okej.
-Nej! -Det är ditt fel!
Det är ditt fel!
Fritt fram.
-Jag ser honom inte. -J!
Så klart. Ni är flera stycken.
-Ner på knä. -Glöm det.
Nu!
Slå honom, Kie!
-Var är John B? -John B!
Nej!
Pope, längre åt det hållet!
Över vattnet.
Jag gör ju det.
Kom igen! Längre till höger! Bra!
Det är inte din kran, bro!
Kom ner!
Kie!
JJ!
J!
JJ!
Kom igen, Ward!
Var det så här du gjorde?
Dödade du min pappa så här?
Kastade du honom i havet?
Jag fick aldrig ta farväl.
På grund av dig.
Allt det här är ditt fel.
Vi måste gå, okej?
Jag är här. Kom nu. Vi måste hämta de andra.
Okej.
Beredd?
Ett, två, tre.
Kom igen, Sarah.
Jag hoppas att de har korset.
J, dö inte. Snälla, J!
Helvete!
Kom ner! Ta dig ut därifrån!
Det är din sista chans. Kom ner.
-Släpp tampen. -Varför det?
Vi måste. Gör det bara.
-Är du säker? -Ja. Släpp den.
Okej. Som du vill.
Nej!
Får inte vi det, får ingen annan det heller.
Förlåt, Denmark.
Fan!
Kom igen!
Kom ner nu!
Kom igen!
Hjälp! Kom igen!
Vi måste komma härifrån!
Kom igen, P.
-Helvete! -Hjälp!
Kom igen! Hjälp!
-Kom igen. Hjälp honom. -Hjälp mig! Kom igen!
-Är du okej? -Ja.
-Ta den! -Kom igen. Dra! Kom igen!
Nej!
-Fan också! -Nej!
Dra!
Pope!
-Här! Vi är här. -Vi är här!
Dra!
Kom igen! Dra!
Ge mig din hand.
-Pope! -Gud!
-Kom igen. Jag har dig. -Cleo. Vad fan?
Jag har dig. Kom igen. Killar, hjälp mig.
Cleo.
-Det var länge sen, tjejen. -Vad gör du här?
-Var är J och Kie? -Jag trodde att de var med er.
-Nej. -Fan!
Vi måste hitta dem.
Jag såg dem på andra sidan fartyget.
Kom igen. Dra!
Snälla, JJ. Håll ut.
Håll ut. John B är på väg, okej?
John B! Hjälp!
-Det är Kie. -Var är de?
Jag är ledsen.
Där är de! Hallå!
-JJ! -JJ!
-Herregud! -JJ!
-Nej! -JJ!
-Kom igen. -Ta henne!
-Jag har dig. -Ta honom.
Kom igen. Dra!
Ta i!
-Ta i mer! -Ge mig k-pisten.
-Nej! -Snälla!
-Vad är det? -Vad händer?
-John B? -Motorn krånglar.
-Va? De kommer efter oss. -Kör härifrån!
-Kör! -Jag försöker.
Kom igen.
-Han siktar på oss. -Kör!
-Jag försöker. -Snälla, JJ!
Vi måste härifrån. Ja! Kör!
-Kör. -JJ, vakna!
-J, snälla. -Vakna.
-Snälla, vakna. -Du måste vakna.
Vakna!
Sådär ja! Hosta upp det.
Hej, kompis.
-Välkommen tillbaka. -Det behövs ingen HLR, va?
Hej.
Läget?
Du!
-Vad som helst för att få uppmärksamhet… -Eller hur?
Vilken lirare!
-Vad fan hände? -Bredsidan på en machete.
-En machete? -Bredsidan.
Ducka nästa gång.
Jag ska komma ihåg det nästa gång. Tack.
Ta i!
Det är inte över.
Nej, precis.
-Hur mår han? -Han är stabil. Han sover.
Motorn går på halvfart, men vi når hamn om tre timmar.
-Jag ordnar en läkare. -Tack.
-Får jag gå in till honom? -Ja visst.
Ja.
Vänta här. Jag kommer strax.
Låt mig…
Låt mig prata med honom.
Hej, pappa.
Hej.
Du klarar dig. Allt blir bra, okej?
Vi grejade det.
Allt det här är över.
Okej? Det gick vägen.
Jag har korset. Vi har guldet.
Vi har allt.
Vi klarar oss.
Jag har allt.
Vi hittar henne.
Jag ska få tillbaka henne. Jag lovar.
För familjens skull, pappa.
Allt blir precis som du vill.
Men så länge du är skadad, sköter jag allt.
Okej? Jag…
Jag ska bli en bättre man…
Som du.
Okej? Som du.
Kom igen.
Ta i, killar.
-Sådär. Bra. -Bra jobbat, killar.
Bra gjort.
-JJ, mår du bra? -Jag är fortfarande lite yr.
Vet nån var vi är?
En öde strand. Okänd ö.
Jag tar det som ett nej.
Plan A, va? Pope?
Det gick ju bra.
Det kan inte bli värre.
Vi kan bokstavligen inte förlora mer. Korset är borta.
Guldet är borta.
Om vi fick en slant varje gång vi åker på stryk,
skulle vi ha 1,50 dollar nu.
-Det är mer än jag har. -Det känns inte bättre, direkt.
Ja, du har rätt.
Men det har…
-Det har hänt bra saker också, eller hur? -Nämn en.
Pannrummet.
Hade pannan inte exploderat hade Rafe fått mig.
Jag hade inte kört oss hit i gummibåten.
Det var inte tur. Den exploderade för att jag slutade smörja den.
-Du förstör min poäng, Cleo. -Förlåt.
Okej. Pope.
Du är släkt med Denmark Tanny.
-Det är sjukt. -Och jag förlorade hans arv.
Vet ni vad?
Hörni, vi är här. Det här är Pogue-livet.
Vi är i Karibien. I vår egen lilla del av paradiset.
Med mina bästa vänner, min familj.
Jag skulle inte vilja vara här med nån annan.
Medan ni andra gnällde över småsaker,
JJ…
…så tittade jag på surfvågorna.
-Några ser rätt hyfsade ut. -Bara några.
-Jag vet att du vill ut dit. -Vi har inga brädor.
Vi kan bodysurfa tills vi gör brädor.
-Tamt. -Pope?
Kom igen.
-De är rätt inbjudande. -Jajamän.
Det finns ingen här. Vi kan stanna här ett tag.
-Det är liksom vårt nu, visst? -Du har en poäng.
Ska vi dela det på sex?
-Poguelandia. -Jisses.
Vår besittning, Poguelandia. Det låter sjysst.
Jag ska göra en flagga med en kyckling
i en kokosnötsbehå som röker en joint i sandaler.
-Jag tar gärna en. -Får vi rösta?
-Ska vi sätta igång? -Ja.
Vi skaffar proviant. Det här blir vårt hem.
Sarah.
Tills döden skiljer oss åt?
Tills döden skiljer oss åt.
-Välkommen tillbaka. -Pogue för alltid.
Pogue för alltid.
-Välkommen bland oss Pogues. -Tack.
-Pogue för alltid. -Vad är en Pogue?
-Vi kör. -Hur är ert handslag?
Okej, jag tror…
-Slag. Hej! -Slag. Hej!
Vi borde prata om det.
Jag vill ha vatten.
POGUE FÖR LIVET
Min pappa hade ett citat av Euripides.
FÖRSVUNNEN PERSON!
"Havet sköljer bort allt ont människan gör."
Jag vet inte om det stämmer.
De försvunna tonåringarna sågs senast kvällen den 27 september
på vägen som leder till udden. Inget brott misstänks för tillfället.
Vi har ett tipsnummer.
Om ni har någon information om dem,
ring oss direkt.
Jag tror inte att havet sköljer bort nåt.
Om nånting, så får havet dig att minnas.
Hur mår han?
Han har varit halvdöd länge.
Där ute.
Du skrev till mig.
Om Turinsvepningen.
Jag vet var den är.
Jag kan hjälpa dig.
Men du…
Du måste hjälpa min son.
Undertexter: Janica Lundholm