ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Це було щось.
Бачили обличчя Келсі?
Стрибаю!
Бувай, диване.
-Спатимеш тут. -Як завжди.
-Привіт, принцесо. -Як справи?
Чому ти не на Вісімці зі своїми гравцями в поло?
Чи посварилася з Топпером?
Ми з ним друзі.
Друзі. Багато в тебе друзів, Саро Кемерон.
Так. У тебе їх наче теж не бракує.
Чого ти хотіла?
Я до Поупа.
Я знайшла кімнату на острові.
Послухайте-но.
У щоденнику написано, що в хресті – найсвятіша реліквія,
одяг Спасителя.
Тобто всередині хреста – частка священного одягу?
Так. Нібито він зцілює будь-яку хворобу.
Так. «Коли хоч доторкнуся одежі Його, то одужаю».
Що? Я ходів до недільної школи.
Авжеж.
Ось чому Лімбрі так свербить його знайти.
Вона хоче зцілитися.
Що там іще написано?
«Дехто вважає, що викрасти святу річ – гріх,
і що Господь нас за це покарає».
І Господь дійсно їх покарав.
Він наслав ураган, який втопив корабель. Вижив лише Денмарк.
-Моторошно тут якось. -Так, правда.
Поупе, поглянь.
Та не може того бути.
Так. І не кажи. Це кімната на острові.
Вона весь час була тут.
Не може бути.
Це точно щось означає.
-Боже. -Дідько!
Неймовірно.
Це мапа цілого острову.
Так, твоя правда, Джоне Бі. Бо ось Ріксон.
А отут маяк.
Погляньте, Дев'ята ділянка і колодязь.
Якщо це Дев'ята ділянка, а це Ріксон,
тоді це хвилеріз на Мейсі.
Так. Дивіться!
Поупе, іди сюди. Це рука Денмарка.
Малюнки однакові.
Твою ж душу.
Денмарку, ти геній!
Усі ці малюнки – його. Він розмалював цю кімнату.
Але чому? Що він хотів нам сказати?
Мабуть, це якось пов'язано з ключем?
Так, але як само?
-Як ти це знайшла? -Це не я.
-Так було, коли я повернулася. -Що?
Тоді хто це зробив?
Не знаю.
-Психи. -Господи!
Уіз!
-Які психи, Уіз? -Хвора леді та її сторожовий собака.
Вони прийшли вчора ввечері поговорити з Рейфом.
Бліда блондинка?
-З милицями? -Мабуть, це Лімбрі.
Що було далі?
Спершу вони обшукали будинок.
Потім Рейф відправив мене нагору,
але мені було цікаво, і я слухала крізь ґрати.
Ми обшукали цілий будинок. Це остання кімната.
Погляньте сюди!
Це не те, що ви шукаєте?
Так! Це воно!
Це воно! А ну, обдеремо решту шпалер.
Твою ж матір.
-І іншу стіну. -Гаразд.
Так.
Це церква.
Ми його знайшли! Нарешті ми його знайшли.
Вони щось казали про пресвяту туніку.
Це якійсь шифр.
Хрест! Хрест святого Домініка?
Так! І ще щось про янголів.
-Не знаю, що це було. -Янголи?
Це останні слова Денмарка.
Він закопав скарб біля ніг янгола.
Вони шукають янгола. Треба його знайти в кімнаті.
-Шукаймо. -Розділимося.
-Там церква. -Так, перевір її.
-Схоже на церкву. -А це не янгол?
Можливо…
Що відбувається? Ви мені скажете?
Біля маяку?
-Може, воно чутливе до температури. -Отож.
-Правда? -Точно.
Тут цвинтар…
Так, бо…
-Він досі там. -Здається, я щось знайшов.
Дивіться. Це гігантське дерево досі є на Козиному острові.
Знаєте, що це?
Янголів дуб.
-Погляньте! Шпаринка. -Чекайте.
Значить, хрест сховано у підніжжя Янгола.
Мабуть, він там його закопав.
Мабуть, вони зараз там! Ходімо!
А я – Шерлок Голмс. Не дякуйте.
Так. Ворушися, Шерлоку.
Під'їжджаємо до церкви Вільних.
Денмарк збудував її для вільних рабів.
ЗІБРАННЯ ВІЛЬНИХ У ГОСПОДІ
Ось він, Янголів дуб.
Дідько! Приплив починається.
Секунду. Погляньте! Вони тут були.
Це сліди коліс Лімбрі. Поспішимо!
-Що ти скажеш? -Так собі дорога.
Мушу погодитися.
Але ж вони проїхали.
З моноприводом? Не знаю…
Можна подумати, ви не наважитеся.
Коли це ви боялися ризикувати?
-Вона має рацію. -Головне – швидкість.
Вмикай другу і вперед, братику.
-Тримайся посередині. -Готові? Їдьмо.
Ну ж бо! Газуй!
Головне – швидкість. Треба швидше.
Я на другій.
Зараз з'їдемо.
-Його вже заносить. -Знаю.
Не хочу нагнітати,
але якщо ти не проїдеш, ми застрягнемо назавжди.
Відкинь голову.
-Так! -Ми живі.
-Я ж казав, проїдемо. -Моя ж ти цяця.
Усе, зупиняй. Тут.
Янголів дуб отам.
Гаразд, нагадую вам,
що тут кубло алігаторів, тож будьте уважні.
Не наступайте на маму-алігатора. Не варто.
У них є кубла?
Хороше місце для стоянки.
Не будь як Пат Вомак.
Їй крокодил відгриз стегно. Ти ж у курсі?
Це неправда.
Її покалічило в дорожній пригоді. Але я тебе зрозуміла.
Живи невігласом.
Крокодилиця відкусила їй ногу. Я точно знаю.
Вони люблять солонувату воду.
-Стривайте. Я щось бачу. -Що ти робиш?
Так. Молодець. Розбуди їх.
Я просто перевіряю, чи це не алігатор. От і все.
Я хочу дещо пояснити,
щоб ти не психанув і не влаштував бійку.
-Я тут заради Поупа, а не тебе. -Заради Поупа?
-Так. -Он як?
Тоді чому ти йдеш зі мною, а не з ним?
-Не знаю. Чому? -Серйозно?
Гей!
Я нічого не бачу.
Це точно правильне місце?
Гей!
Він там. Одяг у хресті,
а хрест у підніжжя дерева.
Що б ми не знайшли, я візьму свою частку.
Священний одяг. Ти розумієш, як це важливо?
Так, Карло. Звичайно.
Один дотик, і я зцілюся, і це страхіття закінчиться.
Твої слова Богу в вуха.
Я знаю, що ти в це не віриш,
але існує багато свідчень протягом тисячоліть…
Дива трапляються.
Стривайте!
Стійте! Зупиніться. Чуєте?
Залізьте туди. Копайте вручну.
Це має бути хрест.
Він меншій, ніж я думала. Схоже на…
Труну.
Він поклав його в труну. Денмарк поклав. Підніміть його.
Давайте.
Отак. Добре.
Вони знайшли хрест? Що робити?
А що тут зробиш?
Обережно.
Не торкайтеся нічого всередині!
Тут лише тіло.
Вибач, Карло.
Мабуть, ми десь помилилися.
Авжеж. Авжеж, це просто тіло. Господи!
Це просто не те місце.
Повертаємося до кімнати на острові. Їдьмо.
Ми повернемося. Це не кінець.
Поупе! Стривай!
Сесілія Тенні, дружина Денмарка.
Він мав на увазі не хрест.
Він поховав її у ніг Янгола.
Справжній скарб.
Свою дружину.
Денмарка повісили за те, що він її поховав,
а тепер вони сплюндрували могилу.
Мабуть, це від Денмарка.
Її обручка.
-Не можна її так залишити. -Авжеж.
АВІАПОШТА РОУЗ КЕМЕРОН
Не розумію. Ви ж бачили мапу.
Він ховає золото так, що 170 років ніхто не може знайти.
Потім пише сину Роберту, щоб той прийшов на могилу матері.
Але син не отримує повідомлення.
Денмарк хотів, щоб він знайшов хрест. Ми там, де треба.
-Але схоже… -Ми щось пропустили?
Слухайте.
Ідіть сюди.
-Схоже на… -Малюнок у кімнаті на острові.
Варто спробувати.
-Так. -Спробуймо.
-Так. -Ні, дякую.
Краще ти.
-Я лізла у зливову канаву… -Так, правда.
Так. Ні, я полізу. Просто…
Він злякався.
Я не злякався.
А схоже, що злякався.
Тут щось є.
Чекайте.
Іди сюди!
Тварюко.
Що, повірили?
Дуже оригінально.
-Кумедно. -Ні, там справді щось є.
Дай-но сюди.
«Королівський купець».
Дай капітану. Так. Це підзорна труба.
Тут на кінці щось є.
Отут напис. Погляньте.
Що пише?
«Ти дійшов аж сюди. Не відступайся. Хрест на вівтарі церкви Вільних».
Вівтар церкви Вільних. Хрест у церкві!
-Чого ж ми чекаємо? -Їдьмо!
-Ручки! -Ми його знайшли!
Ручки-ручки!
Дідько! Приплив.
Справи кепські.
-Там глибоко? -Не знаю. Дороги нема.
Вода піднялася швидше, ніж я думав.
Трішки.
Джоне Бі, свічки в тебе високо?
-Усе буде гаразд. -Де вони?
На рівні задніх фар.
Це десь метр?
Так, майже метр.
-Тут немає метру води. -То в чому проблема?
Нема проблем. Усе гаразд. Проїдемо.
Так. Пристебніть паски. Тримайтеся.
-Вмикаємо гіпердвигун. -Я помолюся.
Три, два, один.
Добре.
Усе гаразд!
Швидше!
Головне – швидкість, Джоне Бі.
Тримайтеся!
О боже!
Дідько!
-Ні! -Ми помилилися.
Треба було мені за кермо.
Ну що? Може, далі пішки?
І покинути тут Твінкі? Вода прибуває.
-А що робити? -Не сидіти тут.
Я можу взяти татів пікап.
Кі, ти впевнена?
Гірше все одно нема куди… тож…
Нам треба чимось її витягти. У Шато є домкрат.
Це чотири кілометри.
Так, хороша ідея.
-Тоді ходімо, гаразд? -Так.
Вода прибуває. Твінкі потоне.
Швидше, Кі. Треба поспішати.
-Де Роуз? -Вона поїхала.
Як це поїхала?
Зібрала валізу, поїхала на материк. Казала щось про адвокатів.
Стій. Поїхала? До адвокатів? Що це означає?
Сказала, завтра подзвоніть. Тобі не байдуже? Ми ж її ненавидимо.
-Вона залишила тебе зі мною? -Так. Ти ж наче дорослий.
Дивно.
Його немає.
Ти впевнена, що хочеш викрасти татову машину?
Ні.
Гаразд, ходімо. Уперед.
Гаразд.
-Смачно було. -Ні.
-Смачно! -Ти поглянь.
Це не можна назвати хорошою куркою.
-Пахне добре. -Можливо.
-Облиш. -Що?
Не виключено.
Погодуєш мене хлібом?
Можливо.
Це одна секунда. Мабуть, він у халабуді.
Точно в халабуді. Я миттю.
Зараз.
Усе гаразд!
Ось він.
Джею, це я. Твій батько. Не пручайся.
Ніхто не має знати, що я тут, гаразд?
Відпусти мене!
-Як ти втік? -Відпустили на роботу.
За хорошу поведінку, уявляєш?
Так.
Розбив вікно в аптеці.
І аптекаря побив.
Мені треба звідси вшиватися. Аптекар мене впізнає.
Джей-Джею!
Мені треба забиратися з острова. Ти маєш мені допомогти.
Я візьму човен Малколма. Мені треба на інший бік острова.
Джею!
-Тату, пусти! -Слухай мене!
Якби не ти, у мене був би «Фантом».
На мені висить компенсація. Це через тебе.
Дивися в очі!
Ти що, не допоможеш рідному батьку?
Якого біса? Ні. Одразу кажу, ні.
-Що це таке? -Сідай.
Перепрошую! Там Твінкі тоне!
-Що ти збираєшся робити? -Послухай мене!
Мені треба на пристань Острівного клубу.
Там він візьме човен.
У тебе на пікапі наліпка. Це 20 хвилин.
За 20 хвилин Твінкі буде під водою.
-Знаю. -Ми потім по нього повернемося!
Копи його шукають!
Якщо зроблю це зараз, можливо, більше не доведеться.
Не дивіться на мене.
Скільки часу треба, щоб проїхати чотири кілометри?
Вони не поспішають.
Піти пошукати їх? Привезти їх назад?
Не знаю. Почекай.
Дідько! Завжди так.
Навіщо посилати Джей-Джея і Кіару, найбільших маруд у світі?
Дідько! От завжди в нас так.
Нам щось майже вдається, а потім отаке лайно.
Гаразд. Ось що можна зробити.
Ми щось підкладемо під Твінкі. Ти її витягнеш.
-Плавник. -Так, годиться.
Гаразд. Тільки обережно.
-Скажи, якщо щось знайдеш. -Так.
-Поупе! -Що?
Не коротше за метр! Довгі, гаразд?
-Зрозумів. -Добре.
Заїдь до «Гоум Фуд». Мені потрібна їжа.
Крекери, боби й тунець. І сіль з перцем.
-Так. -На п'ять днів.
Знаю.
-Ви жахливий батько, ви знаєте? -Так, повчи мене.
Навчи добра і розуму.
Ви хоч розумієте, який у вас син?
Хоч уявляєте собі?
Він крадій, ось він хто.
А ви хто?
Рибалка-п'яниця,
який тільки й робить, що пиячить і шахрує.
Не дуже вражає.
Ти як твоя мама. Вона в школі так само казала.
Вважала, що краща за інших.
Мажорська принцеса.
Мабуть, ти така сама, як вона.
Розважаєшся з голодрабами.
Ти теж така невдячна сучка, як вона?
Мабуть, так.
Міс Вісімка,
гарцюєш тут на татусевій машині, пихата як казна-що!
Не чіпайте мою родину.
Гей!
-Давай вже закінчимо це. -Так.
Гидота яка.
Оце годиться.
-Поупе, допоможи! -Секунду. Зараз.
Джоне Бі!
Допоможіть!
Поупе! Джоне Бі!
Поупе! Допоможи мені!
Джоне Бі! Тримайся!
Саро, що сталося?
-Поупе, мерщій! -Джоне Бі!
Поупе, його схопив алігатор!
Джоне Бі!
Ти живий? Дідько!
-Давай. -Ходімо.
-Ідіть! -До Твінкі!
Перекажеш вітання мамусі?
Замовкни.
Поквапся.
Ходімо.
Гей, Люку!
Іди!
Навіщо ти так? Чого ти до неї причепився?
-Я їй правду сказав, а вона образилася. -Ти руйнуєш усе, що в мене є.
Я не навмисно. Само виходить.
У тебе повний бак…
але вистачить лише до Джексонвілля.
-Гроші на бензин є? -А ти як вважаєш?
Ні. Я щось придумаю.
Тату.
Іди до мене, синку.
-Я міг би бути кращим батьком. -Я теж не ідеальний.
Це не має значення.
У тебе добре серце.
Не хочу так прощатися.
Я їду на Юкатан і, можливо, не повернуся.
Усе буде гаразд.
Ні, не буде.
Може, в наступному житті.
Облиш, Джею. Не будь таким.
Бережи себе, тату, гаразд?
Де хрест, Денмарку?
Знайдися…
Вона що, вірить у цю маячню про чарівні лахи?
Так.
Їй більше нема в що вірити. Чом би ні?
Але хрест існує?
Існував. Це історичний факт.
І він цінний?
Два метри заввишки, позолочений, із діамантами. Сам як вважаєш?
Я просто спитав.
Дідько.
Рейфе! Я не до тебе. Я приїхав забрати Сару.
Сари тут немає. Шукай її в іншому місці.
Як це немає? Я з нею розмовляв.
Ми домовилися, що я по неї заїду.
Звідки мені знати, де моя сестра?
А ти май на увазі, Топе,
що я на тебе не серджуся, хоч ти тоді мене і вдарив.
Правда? Ти був настільки упоротий,
що забув, як намагався втопити сестру?
Втопити? Ні! Я її не топив.
-Вона перша почала. -Гаразд. Знаєш що?
Думаєш, я хочу, щоб вона була з Джоном?
Ти так вважаєш?
То вона з ним? Із Джоном Бі?
А де їй іще бути?
Хіба що вона знайшла іншого лоха.
Я ж можу її знайти. Геть забув. Відстежити телефон.
-Ти за нею шпигуєш? -Не шпигую я.
Рейфе, я просто хвилююся. Хочу її захистити.
Можна подивитися?
Віддай мій телефон.
Що? Заспокойся.
Що вона робить на Козиному острові?
Дідько.
-Що? -Авжеж.
-Рейфе! -Їдь додому.
Повір мені. Не треба тобі зараз до неї.
Ренфілде, я дещо знайшов. Ходімо.
Обережно. Туди потрапить інфекція.
Так.
Тобі пощастило. Він майже не зачепив м'яз.
Пощастило, що мене вкусив крокодил, а машина потонула?
Є чим перев'язати, зупинити кровотечу?
А ось і вони.
Хто до нас їде!
Черепаха і черепаха. Не минуло й двох годин.
Де ви були, бодай вас?
Проблеми з батьками.
Люк був у Шато.
Чудово. Поки ти бесідував із татом,
Джона Бі вкусив алігатор.
-Правда? -Схоже на жарт?
Що сталося?
-Що? Мене вкусили! -Алігатор.
Не кричіть на мене. Я все зробила.
Кричимо, бо ти 20 хвилин…
Приїхали, як змогли.
Замовкніть!
Серйозно. Я більше не можу.
Замовкніть на секунду.
Я допоміг батьку назавжди поїхати з острова.
Він ніколи не повернеться.
Каже, як іспанець: «Бон вояж!»
-Це французька. -Не та мова.
Усе, що в нас є…
Усе, що в мене є, – це ви. Розумієте? Ви.
І я вас мало не втратив. Усіх вас.
Слухай, ти мало не утонула. Поупе, тебе викрали.
Саро, в тебе стріляли.
Джоне Бі, а тобою мало не пообідав алігатор.
Тож не треба звинувачувати одне одного, як мажори.
Ми не такі.
Гаразд? Ми карасі.
Вибачте, що наїхав.
Я не хотів…
Так. Гаразд.
Молодець.
Скажу чесно: це була найкраща промова.
-Я майже плачу. -Замов собі Rosetta Stone.
Плутаєш іспанську і французьку.
Треба нам «бон вояж» звідси.
Так, витягаємо стару Твінкі.
Ще трохи. Вона майже виїхала.
Давай іще. Потроху.
Саро, бери праворуч.
-Виправ її. -А я що роблю?
Твінкі жива! Їдьмо!
ВІН ПОГРАБУВАВ ЇХ І ЗАЛИШИВ ПОМИРАТИ
Кажете, Денмарк Тенні вирішив сховати хрест тут?
Гаразд. Розділимося.
Якби я був хрестом і хотів сховатися в старій церкві,
де б я це зробив?
Поупе, Денмарк точно сховав хрест тут?
-У цій церкві? -Він має десь бути.
Може, треба натиснути секретну кнопку або зіграти певний акорд,
і тоді раптом
під нами відкриються катакомби,
на яких ми стоїмо?
Пошукаємо очевидні зачіпки?
Це тобі не квест.
Він має бути тут.
Ну ж бо!
Не уявляю, де тут сховати великий хрест.
Не може бути, щоб він нас послав шукати вітру в полі,
чи то в церкві, де нічого немає.
Розумію. Я не знаю, що сказати.
Ключі привели нас сюди. Хрест у цій церкві.
Поупе, усе в нас вийде.
Це не перша невдача, але ми все подолали.
-Ми його знайдемо. -Він має рацію.
Просто треба мислити логічно.
Де ще можна сховати двометровий золотий хрест?
Що?
Господи! Погляньте.
Поупе!
-Ні! -Поуп лізе на стіну.
-Ні! -Стривай!
-Не дуркуй. -Поупе, це стара церква.
-Я просто… -Це божевілля.
Церкві принаймні 200 років.
Так, Поупе. Це небезпечно.
Скажу прямо.
Ти не найспритніша людина в світі.
-Чуєш? -Поупе!
Гаразд, це дерево.
Спробую іншу балку.
Поупе, там усе прогнило наскрізь.
Обережно!
Поупе, вибач, але це дерево.
Ні. Він має бути тут. Я знаю!
Обережно. Там осине гніздо в тебе над головою.
Так.
Обережно, гаразд? Рухайся повільно.
-Гей! -Боже!
Дивіться!
Вона пуста.
-Знайдіть мені лом. -Я зараз.
Що ти замислив? Я не хочу, щоб на нас впала стеля.
Саро!
Гей! Поупе!
-Кидай. -Гаразд.
Серйозно?
-Обережно там. -Чекайте.
Є!
-Вітаю. -Непогано.
Поупе, там осине гніздо над тобою!
-Рухайся повільно. -Так.
Гей…
Що це таке?
Ви бачили?
Твою душу!
Він тут! Господи!
-Ти його знайшов! -Що там?
Господи боже.
Ура!
Так!
-Боже! -Давай!
-Так! -Твою матір!
-А я думала, ти псих. -Ми його знайшли!
Вони кусаються.
-Чекай! -Подушки.
-Тягніть стільці! -Джоне Бі!
Тримайся!
Не можу!
-Поупе! -Тримайся!
-Тримайся!
-Я зісковзну. -Тримайся!
Поупе, ти живий?
-Зламав щось? -Як ти?
-Усе гаразд? -Ти не згрупувався.
Переклад субтитрів: Марина Замятіна